# Alexandr Sergejevič Puškin

|  |
| --- |
| Alexandr Sergejevič Puškin |
| spisovateľ, básnik, dramatik |
|  |
| Osobné informácie |
| Narodenie | 6. jún 1799 |
|   | Moskva, Ruské impérium |
| Úmrtie | 10. február 1837 (37 rokov) |
|   | Petrohrad, Ruské impérium |
| Národnosť | ruská |
| Ovplyvnený |  [skry]
* Nikolaj Karamzin, George Gordon Byron
 |
| Ovplyvnil |  [skry]
* Fiodor Michajlovič Dostojevskij, Vladimir Nabokov, Henry James
 |
| Podpis |  |
| Odkazy |
| Projekt Guttenberg | Alexandr Sergejevič Puškin (plné texty diel autora) |
|  | Alexandr Sergejevič Puškin (multimediálne súbory na commons) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Literárny portál  Ruský portál  Biografický portál |

 |

**Alexandr Sergejevič Puškin** (rus. Алекса́ндр Серге́евич Пу́шкин; \* 6. jún 1799, Moskva, Ruské impérium – † 10. február 1837, Petrohrad, Ruské impérium) bol ruský romantický básnik a prozaik.

## Život a dielo

Po otcovi Sergejovi Ľvovičovi pochádzal zo starého šľachtického rodu, matka Nadežda Osipovna bola vnučkou černocha Ibrahima Hannibala, krstného syna a obľúbenca cára Petra Veľkého. Mal ešte dvoch súrodencov: sestru Oľgu a brata Leva. Už ako dieťa mal rád knihy a zaujímal sa o literatúru. V roku 1811 vstúpil do lýcea v Cárskom sele, prestížneho učilišťa pre budúcu ruskú elitu. Tam sa začína rozvíjať jeho básnický talent. V roku 1817 zložil maturitné skúšky a zamestnal sa na ministerstve zahraničných vecí.

V Petrohrade vstupuje do literárneho spolku Arzamas a dostáva sa do víru veľkého sveta, spoznáva liberálne myšlienky prichádzajúce z Francúzska. Schádza sa so spolkom Zelená lampa. Od intímnej lyrickej tvorby prechádza k básňam oslavujúcim slobodu ducha a mysle. V roku 1820 bol z Petrohradu vypovedaný pre svoje satirické básne. Istý čas žil na juhu Ruska a na rodinnom statku pri Pskove. Cestuje po Kryme a Kaukaze. V Kišiňove nadväzuje kontakty s neskoršími dekabristami. Ešte v ten istý rok vyšla jeho lyrická poéma *Ruslan a Ľudmila* a zároveň dokončuje poému *Kaukazský zajatec*.

Puškinova podobizeň na jednorubľovej minci.
V roku 1823 je po intervenciách priateľov preložený do Odesy pod kuratelu kniežaťa Voroncova. Píše poému *Bachčisarajská fontána* a *Cigáni*. Začína písať svoje vrcholné dielo – *Eugena Onegina*. V roku 1825 dokončil tragédiu *Boris Godunov*, žartovnú poému *Gróf Nulin* a ďalej pokračuje v písaní *Eugena Onegina*.

V decembri 1825 umrie cár Alexander I. a v Petrohrade vypukne povstanie dekabristov, zhodou náhod sa ho však Puškin nemôže zúčastniť. V roku 1826 mu nový cár Mikuláš I. povolil pobyt v Moskve, kde Puškin žil pod dohľadom polície a pracoval ako cárov osobný cenzor. Cár odmieta Puškinovu stať *O ľudovej výchove*, v ktorej sa Puškin snažil pomôcť svojim uväzneným a vyhnaným priateľom – dekabristom; a taktiež cár nepovolí vydať *Borisa Godunova*.

Neskôr, v roku 1827, sa púšťa do písania románu o svojom pradedovi – *Černoch Petra Veľkého*. O dva roky na to vydáva poému *Poltava* a vydáva sa na svoju druhú cestu po Kaukaze. V apríli 1830 žiada o ruku vtedy osemnásťročnú Natáliu Gončarovovú, ktorá bola považovaná za jednu z najoslnivejších petrohradských krásavíc. Odchádza na jej statok Boldino. Medzitým v Rusku vypukne cholera a Puškin je nútený ostať v Boldine a čakať niekoľko mesiacov. Nastáva povestná „boldinská jeseň“ – obdobie najväčšej Puškinovej kreativity. Okrem 40 lyrických básní sa z Boldina vracia s poviedkami, štyrmi malými tragédiami: *Skúpy rytier*, *Mozart a Salieri*, *Kamenný hosť* a *Hostina v čase moru*, ale najmä s dokončeným románom vo veršoch – *Eugen Onegin*.

Vo februári 1831 sa žení s Gončarovovou a definitívne sa sťahuje do Petrohradu. Opäť pracuje ako ministerský úradník a študuje v cárskych archívoch materiály k historickej práci o Petrovi Veľkom. Nasledujúci rok sa stáva otcom – narodila sa mu dcéra Mária, nasleduje dcéra Natália a synovia Alexander a Grigorij. V roku 1833 udelil cár Puškinovi najnižšiu dvorskú hodnosť, aby Puškinova manželka, ktorej sa otvorene dvoril, mala prístup na všetky dvorské plesy. Medzitým Puškin odchádza na Ural zbierať informácie k dejinám Pugačovovej vzbury. Dokončuje novelu *Piková dáma* a svoju vrcholnú poému *Medený jazdec*.

Zomiera 10. februára 1837 po zranení, ktoré utŕžil v súboji s Georgesom d'Anthèsom dva dni predtým.

## Ukážky

| *Kto žil a myslel, tomu v duši* |
| *sú ukradnutí ľudia, svet.* |
| *Kto citlivý bol, toho dusí* |
| *vidina dní, čo nejdú späť:* |
| *ten si viac s krásou nepripíja,*  |
| *ten vie, že uštipla ho zmija* |
| *spomínania i ľútosti.* |
|  – **Eugen Onegin** (1823 – 1831)
  |
|  |

## Výberová bibliografia

* 1820: *Ruslan a Ľudmila* (Руслан и Людмила); poéma
* 1822: *Kaukazský väzeň* (Кавказский пленник); poéma
* 1824: *Bachčisarajská fontána* (Бахчисарайский фонтан); poéma
* 1825: *Boris Godunov* (Борис Годунов); dráma
* 1827: *Cigáni* (Цыганы)
* 1832: *Eugen Onegin* (Евгений Онегин); veršovaný román
* 1833: *Piková dáma* (Пиковая дама); novela
* 1833: *Medený jazdec* (Медный всадник); poéma
* 1836: *Kapitánova dcéra* (Капитанская дочка); novela

Do slovenského jazyka Puškinovu poéziu a prózu prekladali Janko Jesenský, Ivan Kupec, Milan Rúfus, Július Lenko a najnovšie Ján Ferenčík, Ján Buzássy a Ján Štrasser.

## Literatúra

* BÁNSKY, Jozef: A. S. Puškin. Bratislava : Štátne vydavateľstvo, 1949. 97 s.
* BLAGOJ, Dmitrij Dmitrijevič: *A. S. Puškin.* Praha : Československý spisovatel, 1952, 668 s.
* ČERVEŇÁK, Andrej: *A. S. Puškin - človek a básnik.* Martin : Matica slovenská 1989, 183 s.
* ŠIMURKA, Jozef: *Alexander Sergejevič Puškin.* Martin : Matica slovenská, 1987, 105 s.
* TYNJANOV, Jurij Nikolajevič: *A. S. Puškin.* Praha  : Práce 1977, 530 s. [preložila Ludmila Dušková]
* VITALE, Serena: *Puškinův knoflík.* Praha - Příbram : Euroslavica - Pistorius a Olšanská, 2008. 334 s. ISBN 978-80-85494-86-0, ISBN 978-80-87053-24-9

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Alexandr Sergejevič Puškin Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Alexandr Sergejevič Puškin**

## Externé odkazy

* Pushkin.ru: Всероссийский музей А.С.Пушкина; stránka Puškinovho múzea (po rusky)
* Slovanské múzeum A. S. Puškina v Brodzanoch na Slovensku; stránka Puškinovho slovanského múzea v Brozdanoch (po slovensky)