Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Esej

**Esej** (z angl. essay < fr. essai = skúška, literárny pokus < lat. exagium = váženie) je literárny odborne-publicistický žáner stredného alebo kratšieho rozsahu, úvaha, v ktorej sa neobyčajným spôsobom spracúva odborná, najmä kultúrna problematika. Zaujímavo, príťažlivo, esteticky, vtipne a vecne chce presvedčiť alebo poučiť čitateľa. Autor eseje posudzuje problém v širšom kontexte, argumentuje, komentuje súčasné riešenia a naznačuje nové. Esej je často písaná živým, obrazným jazykom.

## Druhy esejí

* literárnohistorické
* jazykovedné
* prírodovedné

## Vlastnosti

* Je subjektívno-objektívny žáner.
* Pisateľ využíva svoje vnútro.
* Používa výkladový slohový postup, ale aj s opisom. Opisná esej sa využíva hlavne v literárnej vede, menej vo vedeckých prácach.
* Prehodnocuje sa názor na všeobecne známu otázku, ale esej je odbornejšia.
* Vyžaduje predchádzajúce odborné vedomosti.
* Je koncepčne uvoľnená. Nemá úvod, jadro a záver.
* Začína in medias res.
* Nemá typický koniec, pisateľ ju môže ukončiť kedykoľvek a akokoľvek (A. Matuška: *Štúrovci – čo je subjektívno-objektívny žáner?* je ukončená tromi bodkami).
* Nemusia sa využívať myšlienkové operácie.
* V odbornej eseji sa používajú priame výrazové prostriedky. Priamo, odborne pomenúvajú sa javy skutočnosti. Využíva sa koordinácia, vyratúvanie.
* Vety sú krátke, dlhé, dokončené, nedokončené a opytovacie.
* Rozsah: Klasická esej má asi 15 strán, ale môže varírovať: od 2 do 50 strán. V niektorých prípadoch môže mať esej iba niekoľko viet.

## Tradície eseje

### Anglosaská

Esej má podobu úvahy. Je to zamyslenie sa kratšieho rozsahu. Vypracovanie tohto typu eseje je častou úlohou na amerických stredných školách.

### Francúzska

Odborné pojednanie väčšieho rozsahu.

### Česká

Esej sa zaoberá kultúrnou či filozofickou problematikou, prípadne rieši významnú aktuálnu spoločenskú tému.

## Slovenskí esejisti

* Alexander Matuška
* Ján Števček
* Vladimír Mináč
* Milan Kolcun
* Milan Rúfus
# Request for comments

**RFC** je skratka anglického výrazu (**request for comments** – žiadosť o komentáre), ktorá sa používa pre označenie radu štandardov a ďalších dokumentov opisujúcich internetové protokoly, systémy a pod. Ako už názov napovedá RFC sú oficiálne považované skôr za odporúčania ako normy v tradičnom zmysle, napriek tomu sa podľa nich riadi väčšina internetu.

Jednotlivé RFC dokumenty vydáva editor RFC podľa príkazov Internet Architecture Board. Každé RFC má pri zverejnení pridelené číslo. Žiadne vydané RFC sa nikdy neruší, len sa v budúcnosti môže upraviť vydaním novšieho RFC.

Všetky RFC sú k dispozícii na stiahnutie na viacerých miestach na internete . Každé RFC je dostupné v podobe čistého ASCII textu (v angličtine), z ktorého sa tvoria aj ďalšie verzie (napr. HTML, PDF a pod.).

Na rozdiel od klasických noriem a štandardov vydávaných klasickými normotvornými inštitúciami (ako napr ISO, ANSI a pod.) vznikajú RFC trochu iným spôsobom. Pôvodnými autormi jednotlivých RFC sú zvyčajne konkrétni experti, ktorí sa snažia riešiť konkrétny problém, ktorého riešenie ponúknu vo forme návrhu RFC internetovej verejnosti (ako tzv. Internet Draft). Ak je dané riešenie (často už dobre fungujúce v rámci nejakej pilotnej prevádzky) uznané za prínosné, dokument sa vydá ako RFC.

Toto pragmatické riešenie štandardov zostavovaných jednotlivcami alebo malými skupinami na základe praktických skúseností má mnohé výhody oproti formálnejším procesom štandardizačných komisií pri úradoch typu ISO. Štandardy vytvorené pomocou RFC sú (vzhľadom na absenciu akejkoľvek skutočnej moci na ich presadzovanie) až na výnimky dodržiavané, pričom pomohli rozšíreniu internetu do dnešných celosvetových rozmerov.

Istá neformálnosť procesu vytvárania RFC dokumentov sa odzrkadľuje v tradícii vydávania žartovných RFC, ktoré sú publikované zvyčajne v apríli každého roka.

## Referencie
# Pong

Hrací automat Pong
**Pong** je jedna z najstarších videohier. Je to tenisová počítačová hra s jednoduchou 2D grafikou pre dvoch hráčov. Hra originálne vyšla pod firmou Atari v roku 1972. Pong vytvoril Allan Alcorn ako cvičenie; zadal mu ho zakladateľ firmy Atari Nolan Bushnell.

Na vytvorenie prototypu Alcorn použil čiernobiely televízor značky Hitachi, vložil ho do drevenej skrinky a potrebné obvody pripevnil k doskám. Použitím "sync generátora" vytváral rôzne tóny pre herné zvukové efekty. V septembri 1972 Bushnell a Alcorn inštalovali prototyp Pongu v miestnom bare Andy Capp's Tavern v Kalifornii, kam už skôr Atari dodávala pinballové automaty. Hra bola dobre prijatá a jej popularita naďalej rástla. Spoločnosť oznámila uvedenie Pongu 29. novembra 1972. Prvé hry vo väčšej, žltej skrini sa zostavovali veľmi pomaly, v počte asi desiatich za deň, ale po zjednodušení procesu sa ich podarilo produkovať vo väčšom množstve. Od roku 1973 sa Pong dodával aj do zahraničia, vrátane Európy.

V roku 1975 bola predstavená domáca verzia hracej konzoly *Home Pong*, ktorá sa dala doma pripojiť k TV. Bushnell viedol Atari k produkcii rôznych variácií Pongu (*Pong Doubles*, *Super Pong*, *Quadrapong*, *Doctor Pong* a *Pin Pong*), ktoré mali rovnakú grafiku, ale obsahovali rôzne nové herné prvky.

## Galéria

* Jednoduchá grafika Pongu
* Domáca verzia

## Referencie

## Externé odkazy

* Pong-story.com – prapočiatky videohier (po anglicky)
* The Atari Museum – O Atari a ich hrách (po anglicky)
* Pong na českej databázi hier

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Pong na anglickej Wikipédii a Pong na českej Wikipédii.*
# Kov

Kov osmium
**Kov** (alebo zriedkavo **metál**) je z chemického hľadiska kryštalická, elektropozitívna látka s voľnými valenčnými elektrónmi.
Tieto elektróny sú spoločné pre všetky atómy kovu a môžu sa v ňom voľne pohybovať. Vlastnosť kovov viesť elektrický prúd prostredníctvom voľných elektrónov sa volá elektrónová vodivosť kovov. Kovy sú vodiče prvej triedy.

## Vlastnosti

Vysoká elektrická a tepelná vodivosť je závislá od teploty kovu. Stúpajúca teplota spôsobí zvýšenie elektrického odporu, klesajúca teplota zlepšuje vodivosť. Pri teplotách blízkych 0 K vedie kov elektrickú energiu absolútne (bez elektrického odporu). Tento jav sa nazýva supravodivosť. V pevnom skupenstve majú kovy plasticitu (kujnosť, tvarovateľnosť), sú schopné odrážať svetlo a sú nepriehľadné (neprechádza cez ne svetlo). Tieto vlastnosti súvisia s prítomnosťou voľných elektrónov.

V prírode sa kovy vyskytujú prevažne v zlúčeninách - rudách. Niektoré kovy, ktoré ťažšie vytvárajú zlúčeniny, sa dajú nájsť aj v rýdzej forme. Kovy, ktoré ľahko vytvárajú zlúčeniny naopak nemôžu existovať v rýdzej forme, na vzduchu postupne korodujú (obvykle kyslíkatá zlúčenia, alebo zlúčenina s väzbou na voľné plyny - sírová, dusíková ...). Koróziu kovov výrazne podporuje voda.

Toxické kovy sú kovy majúce toxické účinky (sú pre ľudský organizmus jedovaté) napr. kadmium, ortuť, olovo, ťažké kovy.

Feromagnetické kovy sú kovy s magnetickými vlastnosťami (Co, Ni, Fe).

Materiály ktoré sú zložené z atómov (molekúl) viacerých kovov (alebo kovov s nekovami pri zachovaní vlastností kovu) nazývame zliatiny.

Najbežnejšie zliatiny:

* Dural (Cu + Mn + Al + Si)
* Amalgámy (zliatiny na báze ortute najčastejšie Ag, Zn, Cu + Hg)
* Bronz (Cu + Sn) bez zinku
	+ delovina - na výrobu hlavní diel a zbraní (11 až 12 % Sn)
	+ zvonovina - na odlievanie zvonov (20 až 22 % Sn)
	+ zrkadlovina - na výrobu optických zrkadiel (30 až 33 % Sn)
* Mosadz (Cu Zn)
	+ Alpaka (zliatina Ni + Cu + Zn, výzorom pripomína striebro)
	+ Tombak (Cu s malým obsahom Zn)
* Oceľ (Fe + C + legujúce Zn, Cr, Ni, Va ...)
* Invar (Fe + 36% Ni)
* Nimonic (Ni + Cr + Ti/Al).
* Ferniko, Kovar (ocele - rovnaká rozťažnosť ako sklo)

Medzi známe čisté kovy (z chemického hľadiska) patria:

* Antimón
* Bárium
* Berýlium
* Bizmut
* Cér
* Cézium
* Cín
* Draslík
* Gálium
* Hliník
* Horčík
* Chróm
* Indium
* Irídium
* Kadmium
* Kobalt
* Lantán
* Lítium
* Meď
* Molybdén
* Nikel
* Ortuť
* Osmium
* Paládium
* Platina
* Ródium
* Rubídium
* Skandium
* Sodík
* Striebro
* Stroncium
* Tálium
* Titán
* Urán
* Vápnik
* Wolfrám
* Ytrium
* Zinok
* Zlato
* Železo

|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
# University of Chicago

University of Chicago
**University of Chicago** je americká súkromná univerzita sídliaca v Chicagu v štáte Illinois. V roku 1890 ju založil John D. Rockefeller. Ďalším prezidentom bol pedagóg a historik Harry Pratt Judson.

Univerzita má v súčasnosti viac ako 14 500 študentov a vyše 2 000 zamestnancov.

## Osobnosti spojené s univerzitou

### Nositelia Nobelovej ceny

University of Chicago má viac nositeľov Nobelovej ceny ako MIT, alebo Harvard University. Študovalo, vyučovalo, alebo vyučuje tu 83 nositeľov Nobelových cien, ako aj laureáti Pulitzerovej ceny a mnohých ďalších ocenení.

Fyzika
* Jóičiró Nambu, 2008
* Frank Wilczek, 2004
* Masatoshi Koshiba, 2002
* Daniel Chee Tsui, 1998
* Jerome Isaac Friedman, 1990
* Jack Steinberger, 1988
* Leon Max Lederman, 1988
* Jerome Isaac Friedman, 1983
* James Cronin, 1980
* John Robert Schrieffer, 1972
* Murray Gell-Mann, 1969
* Luis Walter Alvarez, 1968
* Julian Schwinger, 1965
* Eugene Paul Wigner, 1963
* Maria Goeppert-Mayer, 1963
* Owen Chamberlain, 1959
* Jang Čen-ning, 1957
* Li Čeng-tao, 1957
* Ernest Orlando Lawrence, 1939
* Enrico Fermi, 1938
* Clinton Joseph Davisson, 1937
* Werner Heisenberg, 1932
* Arthur Holly Compton, 1927
* James Franck, 1925
* Robert Andrews Millikan, 1923
* Albert Abraham Michelson, 1907

Medicína
* Bruce Beutler, 2011
* Roger W. Sperry, 1981
* George Wald, 1967
* Charles Brenton Huggins, 1966
* Konrad Bloch, 1964
* Sir John Carew Eccles, 1963
* James Dewey Watson, 1962
* Edward Lawrie Tatum, 1958
* George Wells Beadle, 1958
* Hermann Joseph Muller, 1946
* Edward Adelbert Doisy, 1943
* Alexis Carrel, 1912

Literatúra
* J. M. Coetzee, 2003
* Saul Bellow, 1976
* Bertrand Russell, 1950

Ekonómia
* Roger B. Myerson, 2007
* Edward C. Prescott, 2004
* James Heckman, 2000
* Daniel McFadden, 2000
* Robert Mundell, 1999
* Myron S. Scholes, 1997
* Robert E. Lucas Jr., 1995
* Robert Fogel, 1993
* Gary Becker, 1992
* Ronald Coase, 1991
* Merton H. Miller, 1990
* Harry M. Markowitz, 1990
* Trygve Haavelmo, 1989
* James M. Buchanan Jr., 1986
* Gérard Debreu, 1983
* George Stigler, 1982
* Lawrence Klein, 1980
* Theodore William Schultz, 1979
* Herbert A. Simon, 1978
* Milton Friedman, 1976
* Tjalling Koopmans, 1975
* Friedrich August von Hayek, 1974
* Kenneth J. Arrow, 1972
* Paul A. Samuelson, 1970

Nobelova cena za mier
* Barack Obama, 2009, 44. prezident USA

### Ostatní

* Hannah Arendtová, filozofka
* Martha Nussbaumová, filozofka a právnička
* Leo Strauss, filozof
* Misha Collins, herec

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **University of Chicago**

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku University of Chicago na nemeckej Wikipédii.*
# Mihalis Yannakakis

|  |
| --- |
| Mihalis Yannakakis |
| grécky informatik |
|  |
| Narodenie | 13.9.195313. september 1953 (72 rokov) Atény, Grécko |
| Odkazy |
| Commons |  Mihalis Yannakakis |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Mihalis Yannakakis** (\* 13. september 1953, Atény, Grécko) je grécky informatik v súčasnosti pôsobiaci v USA ako profesor na Columbijskej univerzite. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti výpočtovej zložitosti, databázových systémov, algoritmickej teórii grafov a viacerých iných odvetviach. Je nositeľom Knuthovej ceny za rok 2005.
# Roztok

**Roztok** (solutio) je dvoj- alebo viaczložková homogénna zmes, alebo zložka heterogénnej zmesi.

## Zloženie roztoku

* účinná látka – rozpúšťaná látka – solvendum
* pomocná látka – rozpúšťadlo – solvens
* ďalšie pomocné látky – látky sprostredkujúce rozpúšťanie, stabilizátory

## Pozri aj

* zmes

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
# John Barth

|  |
| --- |
| John Simmons Barth |
| americký prozaik |
|
John Barth v roku 1995 |
| Osobné informácie |
| Narodenie | 27.05.193027. máj 1930 |
|   | Cambridge, Maryland, USA |
| Úmrtie | 2. apríl 2024 (93 rokov) |
|   | Bonita Springs, Florida, USA |
| Alma mater | Johns Hopkins University |
| Dielo |
| Žánre | román, poviedka |
| Odkazy |
|  | John Barth (multimediálne súbory na commons) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Literárny portál  Biografický portál |

 |

**John Simmons Barth** (\* 27. máj 1930, Cambridge, Maryland, USA – † 2. apríl 2024, Bonita Springs, Florida) bol americký spisovateľ.

Jeho diela sú často prešpikované čiernym humorom, skeptickým, až nihilistickým filozofovaním. Je pritom natoľko strhujúcim rozprávačom, že čitateľa nedeprimuje, ale vedie ho k jedinečným dobrodružstvám.

## Dielo

* 1956 - *Floating Opera*, román na pokraji čierneho humoru
* 1958 - *The End of the Road*, román, paródia na príbehy manželských trojuholníkov
* 1960 – *The Sot-Wed Factor*, román zaoberajúci sa vnútorným svetom postáv a ich pretvárke voči svetu
* 1966 – *Giles Goat-Boy*, román prechádzajúci v čistú komickú alegóriu
* 1968 – *Lost in the Funhouse*, zbierka próz

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **John Barth**

## Externé odkazy

* John Barth v Internet Movie Database (po anglicky)
* Informačné centrum
# Eduard Hanslick

|  |
| --- |
| Eduard Hanslick |
| česko-rakúsky hudobný teoretik a estetik |
|  |
| Narodenie | 11. september 1825 Praha, Habsburská monarchia |
| Úmrtie | 6. august 1904 (78 rokov) Baden pri Viedni, Habsburská monarchia |
| Podpis |  |
| Odkazy |
| Projekt Gutenberg | Eduard Hanslick (plné texty diel autora) |
| Commons |  Eduard Hanslick |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Eduard Hanslick** (\* 11. september 1825, Praha – † 6. august 1904, Baden pri Viedni) bol česko-rakúsky hudobný kritik, teoretik a estetik.

## Život

Hoci vyštudoval právo, začal sa vzápätí, už v polovici 40. rokov 19. storočia v Prahe venovať hudobnej kritike a dejinám hudby. Od roku 1852 pôsobil trvale vo Viedni, kde sa stal vôbec prvým profesorom v odbore dejín hudby na tamojšej univerzite (1861). Svoje hudobné kritiky a fejtóny publikoval v najväčších viedenských listoch svojej doby, v *Wiener Zeitung*, *Presse* a *Neue Freie Presse*.

Svojim presadzovaním pohľadu na hudbu ako na „absolútne umenie“, ktoré nenesie konkrétne významy a jeho krása nespočíva v ničom mimo hudbu samotnú, sa postavil do priameho protikladu k názorom Richarda Wagnera, ktorý bol protagonistom tzv. programovej hudby.

Hanslick zasiahol významným spôsobom do skladateľskej dráhy Antonína Dvořáka. V roku 1877 informoval Dvořáka, že jeho dielo prilákalo pozornosť vtedy výraznej osobnosti hudobného romantizmu, skladateľa Johannesa Brahmsa ktorý ho následne odporučil berlínskemu nakladateľovi hudobných diel Fritzovi Simrockovi. Dvořák potom pre Simrocka v roku 1878 napísal prvú sériu svojich *Slovanských tancov* a získal za ňu veľmi pozitívnu kritiku, a to aj od Hanslicka samotného.

## Dielo

Najväčší ohlas mala Hanslickova habilitačná práca *O hudobnom krásnu* (*Vom Musikalisch-Schönen*) z roku 1854.

Rozsiahle bádateľské úsilie stojí aj za dvojzväzkovou *Históriou koncertného života vo Viedni* (*Geschichte des Konzertwesens in Wien*, 1869-70) a deväťzväzkovým dielom *Moderná opera* (*Die moderne Oper*, 1875-1900). V roku 1894 vyšli v Berlíne jeho spomienky *Aus meinem Leben*.

Tiež komponoval, ale jeho hudobné dielo je skromné. Obsahuje aj dve piesne na české texty *Český houslista* a *Milostná píseň pod Vyšehradem*.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eduard Hanslick**

## Externé odkazy

* Heslo v Českom hudobnom slovníku Archivované 2017-06-30 na Wayback Machine
* Heslo v encyklopédii Britannica
* Heslo v encyklopédii Larousse

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eduard Hanslick na českej Wikipédii.*
# Eureka Tower

| Eureka Tower |
| --- |
|  |
| Poloha |
| Štát | Austrália |
| Mesto | Melbourne |
| Technické parametre |
| Výška antény | 297,3 m |
| Počet podlaží | 91 + 1 pod zemou |
| Cena | 415 miliónov dolárov (2006) |
| Základné informácie |
| Architekt | Fender Katsalidis |
| Developer | Eureka Tower Pty Ltd |
| Využitie | Obytná apartmánová budova Vyhliadková veža |
| Konštrukcia | Železobetón |
| Stav | V prevádzke |  |
| Výstavba | August 2001-Október 2006 |

**Eureka Tower** je 297,3 metrov vysoký mrakodrap, nachádzajúci sa v obvode Southbank v Melbourne v Austrálii.

Jeho výstavba začala v auguste 2002 a exteriér bol dokončený dňa 1. júna 2006. Budova bola oficiálne otvorená dňa 11. októbra 2006. Projekt navrhla melbournská architektonická firma Fender Katsalidis Architects a postavila ho firma Grocon. V súčasnosti je šiestou najvyššou budovou, po dvoch mrakodrapoch v Dubaji, HHHR Tower a Ocean Heights.

## Dizajn a výbava

Eureka Tower nesie názov po Eureke, povstaní počas zlatej horúčke vo Viktórii v roku 1854. To bolo zapracované do dizajnu, so zlatou korunou na vrchole budovy, ktorá reprezentuje zlatú horúčku a červený pás reprezentuje krviprelievanie počas povstania. Biele horizontálne pásy reprezentujú sfarbenia na zememeračskej meracej tyči.

Budova má výšku 297 metrov s 91 podlažiami nad zemou a jedno pod zemou. Je jednou zo siedmich budov na svete s 90 a viac podlažiami, a je zároveň 22.najvyššou obytnou budovou na svete. Je tiež tretou najvyššou budovou v Austrálii a najvyššou budovou v Melbourne.

### Špecifikácie

* 556 apartmánov
* 13 výťahy s rýchlsťou 9 m/s
* 52 000 m² okien
* 3680 schodov
* 110 000 ton betónu
* 5000 ton vystuženej ocele
* Hmotnosť budovy 200 000 ton

*Summit Levels* (od 82 do 87 poschodia) obsahujú iba jeden apartmán na jedno podlažie: každý apartmán má pôvodnú cenu 7 miliónov austrálskych dolárov len za prázdny priestor apartmánu.

Najvyššie poschodia patria vyhliadkovej plošine (poschodie 88), reštaurácii (poschodie 89), komunikačné miestnosti a balkón (90) a vodné nádrže (90 a 91). Systém čerpadiel nepretržite pumpuje vodu medzi dvomi 300 000-litrovými nádržami proti výkyvom, ktoré spôsobuje vietor.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Eureka Tower**

## Externé odkazy

* Eureka Tower Observation Deck webstránka Archivované 2016-07-17 na Wayback Machine
* Apartmány Eureka Tower Archivované 2010-03-04 na Wayback Machine

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Eureka Tower na anglickej Wikipédii.*
# Iveco

Iveco Stralis All Blacks
**Iveco** je talianska spoločnosť, založená v roku 1975 v Turíne. Patrí do skupiny Fiat Group a názov je skratkou **I**ndustrial **ve**hicle **co**rporation.

## Zameranie

Spoločnosť sa zaoberá výrobou ľahkých, stredných a ťažkých nákladných vozidiel, autobusov, autokarov, motorov, hasičských a terénnych vozidiel a vojenskej techniky. Iveco je v súčasnosti jedným z najväčších svetových výrobcov nákladných automobilov.

**Iveco vlastní značky**:

* Iveco
* Iveco Powertrain (výrobca motorov)
* Iveco Magirus (výrobca požiarnych vozidiel)
* Astra (ťažké nákladné vozidlá)
* Irisbus

## Galéria

* Letištný hasičský špeciál Iveco Magirus
* Ľahké úžitkové vozidlo Iveco Daily
* Mikrobus Iveco Daily v Hongkongu

## Externé odkazy

* www.iveco.com

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Iveco**

## Zdroj

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Iveco na českej Wikipédii.*
# Triple J

| **triple j** |
| --- |
|  |
| Typ stanice | FM |
| Krajina | Austrália |
| Začiatok vysielania | 1. september 1974 |
| Cieľová skupina | Mládež (vek 15-30) |
| Hudobný formát | Alternatívna hudba |
| Slogan | We love music |
| Vlastník | Australian Broadcasting Corporation |
| **Webstránka** www.triplej.net.au |

**Triple J** je austrálska rozhlasová stanica, ktorá vznikla v roku 1974. Stanica je určená pre poslucháčov vo veku 15 až 30 rokov a financuje ju Austrálska vláda. Stanica je divíziou Australian Broadcasting Corporation. Vysielanie je orientované na Austrálsku hudbu a novú hudbu, pričom hrá viac alternatívnej hudby ako komerčné rozhlasové stanice.

## Referencie

## Externé odkazy

* Triple J - obsahuje živý audio streaming vysielania a takisto aj archívy nedávnych edícií a šou.
# Carlton Gardens

Svetové dedičstvo UNESCO

| Royal Exhibition Building and Carlton Gardens\* |
| --- |
| Lokalita Svetového dedičstva UNESCO |
|

---

 |
| Carlton Gardens

---

 |
| **Štát** |  Austrália |
| **Typ** | kultúrna |
| **Kritériá** | ii |
| **Identifikačné č.** | 1131 |
| **Región**\*\* | Ázia a Pacifik |
| **História zápisu** |
| **Zápis** | 2004  (5. zasadnutie) |
| \* Názov ako je zapísaný v zozname Svetového dedičstva. \*\* Klasifikované regióny podľa UNESCO. |

**Carlton Gardens** sú rozľahlé plochy mestskej zelene obklopujúce Royal Exhibition Building v austrálskom meste Melbourne.

V centrálnej časti parku, ktorého celková rozloha je 26 hektárov, sa nachádza okrem Royal Exhibition Building melbournské múzeum a kino IMAX. Tento komplex budov rozdeľuje park na severnú a južnú časť. Park je vymedzený ulicami *Victoria Street*, *Rathdowne Street*, *Carlton Street* a *Nicholson Street*. Park vznikol súčasne s výstavnou budovou v druhej polovici 19. storočia.

Záhrady sú ukážkou viktoriánskej záhradnej architektúry s rozsiahlymi trávnikmi a mnohými európskymi aj austrálskymi stromami ako napr. duby, platany, bresty, cédre, araukárie, figovníky kombinovanými s kvetinovými záhonmi. V parku sa nachádzajú aj tenisové kurty a detské ihriská.

V roku 2004 bol park spolu s Royal Exhibition Building zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.

## Galéria

*
*
*
*
*

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Carlton Gardens**

## Externé odkazy

* *World Heritage Places - Royal Exhibition Building and Carlton Gardens* [online]. Australian Government - Department of the Environment and Energy, [cit. 2017-01-17]. Dostupné online. (anglicky)

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Zahrady Carlton na českej Wikipédii.*