Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Fiskars

|  |
| --- |
| Fiskars Oyj Abp |
|  |
| Právna forma | verejná akciová spoločnosť |
| Odvetvie | spotrebný tovar |
| Založená | 1649 |
| Sídlo | Helsinki Fínsko |
| Vedenie | Kari Kauniskangas (CEO) |
| Produkcia | nožnice, záhradné nástroje, kuchynské nástroje, keramika, nože, vonkajšie príslušenstvo, lode |
| Prevádzkový príjem | ▲ €697 miliónov (2008) |
| Zisk | ▼ €49.2 miliónov (2008) |
| Zamestnancov | 3 623 (31.12.2009)) |
| Dcérske spoločnosti | Iittala Group Gerber Legendary Blades Silva Sweden AB |
| Web | www.fiskars.fi |

Sekera Fiskars Spaltaxt 2400
**Fiskars Oyj Abp** je fínska spoločnosť vyrábajúca kovový spotrebný tovar založená v roku 1649 vo vtedajšej lokalite Fiskars Bruk, dnes Raseborg, asi 100 km západne od Helsinki na starej hlavnej ceste z Turku do Vyborgu. Fiskars je najznámejšia svojou výrobou nožníc, sekier a veľmi kvalitných nožov.

## Dejiny

Spoločnosť Fiskars bola založená v roku 1649 holandským obchodníkom Petrom Thorwöstom. Tento obchodník do Fínska priniesol technológie spracovania oceli, ktoré boli vo Fínsku ďalej rozvíjané. Priemyselný rozvoj Európy rozbehol vývoj pomerne malej manufaktúry Fiskars na veľký priemyselný závod, ktorý sa preslávil svojimi oceliarskymi výrobkami po celej Európe. Tovareň Fiskars mala prvú vysokú pec vo Fínsku. S rozvojom firmy súvisí aj rozvoj palety výrobkov (rôzne parné stroje, lokomotívy, motory, svietniky a tiež nožnice so známym oranžovým vzorom firmy). Fiskars bol tiež prvým výrobcom mikrovlnných rúr v Európe.

Fiskars je zaregistrovaný na Helsinskej burze od roku 1915.

## Výrobky

Podľa Fiskars Group je jadrom medzinárodných značiek od roku 2009 ako:

* Fiskars (nožnice, záhradné nástroje)
* Iittala (kuchynské nástroje, sklenený tovar)
* Gerber (nože a multifunkčné náradie)
* Silva (vonkajšie nástroje, špeciálne navigačné prístroje)
* Buster (lode)

Nožnice s ergonomickými oranžovými plastovými rukoväťami sú najznámejším výrobkom Fiskars; vyrábajú sa od roku 1967
Po nadobudnutí spoločností Iittala Group and Silva v rokoch 2006-2007 Fiskars vlastní niekoľko silných lokálnych značiek ako:

* Arabia (keramika, kuchynské potreby; Fínsko)
* BodaNova (sklenený tovar, príbory; Švédsko)
* Brunton (vonkajšie nástroje; USA; predáva sa pod Fenix Outdoor AB)
* Hackman (riady, príbory; Fínsko)
* Höganäs Keramik (keramika; Švédsko)
* Høyang-Polaris (riady; Nórsko)
* Raadvad (Dánsko)
* Rörstrand (porcelán; Švédsko)

## Referencie

## Externé odkazy

* Fiskars Corporation homepage
* Fiskars sekery Archivované 2015-09-29 na Wayback Machine
# FN P90

| FN P90 |
| --- |
|  FN P90 |
| Typ: | Personal defense weapon |
| Miesto pôvodu: | Belgicko |
| História služby |
| V službe: | 1994-súčasnosť |
| História výroby |
| Konštruktér: | Stéphane Ferrard |
| Navrhnuté: | 1986-1987 |
| Výrobca: | Fabrique Nationale de Herstal |
| Vyrobené: | 1993-súčasnosť |
| Základné údaje |
| Hmotnosť: | 2.54 kg (prázdny) / 3.0 kg (nabitý) |
| Dĺžka: | 500 mm |
| Dĺžka hlavne: | 263 mm |
| Šírka: | 55 mm |
| Výška: | 210 mm |
| Typ náboja: | 5.7x28mm |
| Kaliber: | 5,7 mm |
| Úsťová rýchlosť strely: | 716 m/s |
| Kadencia: | 900 rán/min |
| Účinný dostrel: | 200+ m |
| Zásobovanie muníciou: | schránkový na 50 nábojov |

**P90** (skratka výrazu Project 90) je samopal typu PDW belgickej výroby.

P90 bola navrhnutá na konci 80. rokov na požiadavku NATO, ktoré potrebovali novú zbraň na osobnú obranu, ktorá by bola kompaktná pre mestský boj a ktorej projektily by boli schopné prejsť nepriestrelnou vestou. P90 navrhla a dodnes vyrába firma FN Herstal. Do služby bola zaradená v roku 1994. Je používaná rôznymi armádami, policajnými zbormi a špeciálnymi jednotkami, napr. SAS.

P90 má špeciálnu konštrukciu typu bullpup, navrhnutú pre dobrý pohyb v členitom teréne a v malých priestoroch. Je vhodná ako pre pravákov, tak aj pre ľavákov, pretože naťahovacia páka je na oboch stranách a prepínač režimu je pod spúšťou. Má špeciálny systém podávania streliva do komory, pri ktorom sa náboj pri podávaní zo zásobníku otočí o 90 stupňov. Zásobník je plochý a má veľkú kapacitu. Nábojnice sú vyhadzované cez prednú rukoväť smerom dolu. Zbraň sa dá veľmi ľahko rozložiť a vyčistiť. Dajú sa použiť rôzne doplnky, napr. optiky, baterky, tlmiče atď.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **FN P90**
# Kozmická zmluva

**Zmluva o zásadách činnosti štátov pri výskume a využívaní kozmického priestoru, vrátane Mesiaca a iných nebeských telies** (angl. *Treaty on Principles Governing the Activities of States in the Exploration and Use of Outer Space, including the Moon and Other Celestial Bodies*), skrátene nazývaná aj **Kozmický dohovor** alebo **Kozmická zmluva**, je základný právny rámec pre činnosť štátov vo vesmíre a na nebeských telesách z roku 1967. Spolu s ďalšími špecializovanými zmluvami uzákonila niekoľko významných princípov medzinárodného práva kozmického.

K podpisu bola otvorená 27. januára 1967 v troch depozitárnych vládach – Spojených štátoch amerických, Spojeného kráľovstva a Sovietskom zväze. Do platnosti vstúpila 10. októbra 1967.

Jej hlavným východiskom bola *Deklarácia právnych zásad činnosti štátov pri výskume a využívaní kozmického priestoru*, prijatá Valným zhromaždením OSN v roku 1963.

Zmluva zakazuje zmluvným štátom umiestňovať jadrové zbrane a iné zbrane hromadného ničenia na obežnú dráhu Zeme, na Mesiac alebo na iná nebeské telesá. Využitie Mesiaca a ďalších nebeských telies vyhradzuje iba pre mierové účely a výslovne na nich zakazuje stavanie vojenských základní, prevádzkovanie vojenských manévrov alebo testovanie akýchkoľvek zbraní (tzv. neutralizácia a demilitarizácia Mesiaca a nebeských telies).

Článok 2 deklaruje kozmický priestor ako *rei communis*. Kozmický priestor patrí celému ľudstvu (čl.1) a jednotlivé štáty si ho nemôžu žiadnym spôsobom privlastniť (napr. okupáciou, prehlásením suverenity). Podobný režim platí aj pre medzinárodné vody.

Tento koncept bol nasledovne roku 1979 potvrdený aj v článku 11 Dohody o činnosti štátov na Mesiaci a iných nebeských telesách, ktorý prehlasuje Mesiac a jeho prírodné zdroje za „spoločné dedičstvo ľudstva“.

Výskum a využívanie kozmického priestoru je prístupné všetkým štátom (bez ohľadu na ich hospodársku vyspelosť) a tieto štáty sa riadia zásadou spolupráce. Kozmonauti sú považovaní za „vyslancov ľudstva“.

Zmluva ďalej stanovuje zodpovednosť zmluvných štátov za škody spôsobené ich kozmickými objektmi. Táto zodpovednosť bola upresnená a rozšírená roku 1972 v Zmluve o medzinárodnej zodpovednosti za škody spôsobené kozmickými predmetmi.

Zmluvu ratifikovalo 117 štátov (do roku 2025) a 27 ďalších ju podpísalo.

## Pozri aj

* Artemis accords

## Referencie
# Motto

**KlenotTočenicaPrikrývadloPrilbaPoleHeroldskéHeraldickéŠtítŠtítonosMotto**

Heraldické časti erbu
**Motto** je slovná fráza opisujúca motiváciu alebo zámer sociologických skupín alebo organizácií. Motto môže byť heslo, citát alebo iné slovné spojenie. Často sa používa v prednej časti písaného diela a má súvis s jeho nosnou myšlienkou.

Veľa krajín, univerzít a iných inštitúcií má vlastné motto, ktoré má veľa spoločného so znakom organizácie. Niekedy je motto napísané priamo v znaku.

Ďalším významom môže byť vyjadrenie štátneho programu, napr. *Veritas vincit* (Pravda víťazí).

Výraz motto pochádza z taliančiny, kde *motto* znamená motto alebo vtip alebo slovo, pričom talianske motto pochádza zas z neskoro latinského *muttum* = muknutie. Podobné označenie pre slovo, *mot*, je tiež vo francúzštine.
# Árijská rasa

**Árijská rasa** bola podľa rasovej terminológie z obdobia sklonku 19. storočia až do polovice 20. storočia rasová skupina, ktorá zahŕňala ľudí indoeurópskeho eurázijského pôvodu. Tento koncept vychádza z presvedčenia, že pôvodné skupiny, rozprávajúce indoeurópskymi jazykmi a ich potomkovia, do dnešných dní tvoria osobitnú rasovú skupinu, resp. podskupinu kaukazskej rasy.

**Árijstvo** sa vyvinulo ako rasová ideológia, ktorá prisudzovala práve árijskej rase nadradenosť, prezentuje ju ako panskú rasu. Pôvodne bol celý koncept árijskej rasy len neutrálnou etnolingvistickou klasifikáciou, ale od sklonku 19. storočia bol používaný predstaviteľmi ideologicky motivovaného rasizmu a konceptu bielej nadradenosti, ako napríklad nacizmu a neonacizmu.

Spočiatku sa pod árijskou rasou rozumel podtyp europoidnej rasy známejší ako *nordická rasa*. Termín zaviedol Joseph Arthur de Gobineau vo svojom diele *Úvaha o nerovnosti ľudských rás* (1855). Gobineau týmto termínom označil svetlovlasých a modrookých predstaviteľov bielej rasy, ktorých pokladal za vyšší stupeň bielej rasy, teda i celého ľudského rodu.

V odbornej literatúre sa termín prestal používať v polovici 20. storočia. Nesprávnosť termínu vyplýva zo zmiešania ligvistických a antropologických charakteristík, keďže v jazykovede sa árijskými jazykmi označujú indoiránske jazyky, ale v dobe vzniku pojmu indoeurópske jazyky vo všeobecnosti; avšak nositelia či už indoiránskych alebo indoeurópskych jazykov sa vo všeobecnosti nevyznačujú osobitými fyzickými charakteristikami a netvoria špecifickú rasu.

Tieto teórie, módne na prelome 19. a 20. storočia, neskôr tvorili základ nacistickej ideológie. Prarodinou árijcov (Indoeurópanov) je podľa nich severná Európa, kde sa uchoval *čistý árijský rasový typ*, pričom obyvatelia ostatných krajín sú potomkami zmiešaných zväzkov medzi árijcami a domorodcami. Na základe toho sa odvodil záver o nadradenosti obyvateľov severnej Európy, ktorí sa javia najčistejšími a najdokonalejšími nositeľmi árijského ducha (ktorému pripisovali všetky úspechy európskej civilizácie).

Árijská rasa predstavovala protipól semitskej rase, najmä Židom, z čoho pochádza aj termín antisemitizmus. Semitskej rase boli pripisované árijskými teoretikmi nanajvýš záporné vlastnosti, čím v ich ponímaní predstavovali priamy opak árijskej rasy.

## Etymológia

Slovo árijský pochádza zo sanskritského slova árja (ktorého starší tvar bol pravdepodobne ária), ktoré znamenalo najprv pravdepodobne meno národa pozostávajúceho z uctievačov bohov brahmanov a neskôr znamenalo "ušľachtilý, z dobrej rodiny".

## Referencie

## Pozri aj

* Árijci
* nordická rasa

## Zdroj

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článkov Арийская раса na ruskej Wikipédii a Aryan race na anglickej Wikipédii.*
# Obliehanie

Obliehanie Konštantínopola v roku 1453
**Obliehanie** je vojnová situácia, pri ktorej obliehajúci obkľúčia lokalitu, zvyčajne opevnenú, a kontrolujú do nej prístup za účelom donútenia obrancov vzdať sa, alebo jej dobytia.

Ten, kto oblieha, má v úmysle izolovať obliehaných tak, aby nemali možnosť komunikácie s vonkajškom a nemohli dostávať zásoby jedla alebo prostriedkov.

Prvé zmienky o obliehaní sú z najstarších dob. Vykopávky na Blízkom východe potvrdili, že i najstaršie mestá mali hradby.

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Obliehanie Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Obliehanie**

## Zdroj

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Obléhání na českej Wikipédii.*
# Balista

Malá rímska balista
**Balista**, alebo **škorpión** je obliehací stroj na vrhanie kamenných projektilov alebo šípových striel veľkosti kopije, ktorý vynašli Gréci okolo roku 400 pred Kr. Od Grékov tieto stroje prevzali Rimania, ktorí ich zaradili do svojej armády a námorníctva na paluby galér.

## Princíp

Pôvodne išlo o zväčšený luk a šíp, ktorý mohol byť pripevnený na kolesovom podvozku. Neskôr sa prišlo na to že strela z luku nie je jedinou možnosťou ako vystreliť šíp. Odstránenie luku umožnilo vznik oveľa masívnejších zariadení, vybavených nosičmi šípov, ktoré sa vystreľovali pružinou.

## Grécka balista

Grécka balista
Pôvodný grécky vynález bol stroj na vrhanie – streľbu kamenných projektilov a šípových striel veľkosti oštepu. Konštrukcia bola zostavená z podstavca, vodiaceho prvku so žliabkom a napínacieho, spúšťacieho ústroja a dvoch ramien spojených tetivou a zasunutých do zväzku skrúcaných vlásí alebo lán. Z gréckej balisty sa strieľalo pod uhlom asi 45° strelami o váhe 0,5 kg do vzdialenosti 350 – 450 metrov.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Balista**

## Externé odkazy

* Katapulta nebo balista? (po česky)
# Globalistika

**Globalistika** je teória skúmajúca základné otázky existencie a vývoja svetovej spoločnosti
ako celku na základe multidisciplinárneho výskumu spoločenských vied a prírodných vied (zachovanie svetového mieru a otázky odzbrojenia, ekologická problematika, využívanie prirodného bohatstva, otázky populácie a zabezpečenie obyvatelstva potravinami, problém energie ap.).

## Pozri aj

* Globálna prognóza
* Globalizácia
* Rímsky klub

## Zdroj

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Vojak 1. stupňa

*Nášivka na rameno*
**Vojak 1. stupňa** je vojenská hodnosť, zaradená medzi mužstvo. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to najnižšia vojenská hodnosť, nižšia ako Vojak 2. stupňa.

Hodnosť vojaka 1. stupňa sa používa pri prípravnej štátnej službe, buď 9- až 12-týždňovej, alebo pri štúdiu na vojenskej vysokej škole. Túto hodnosť dostanú dňom prijatia na bakalárske vysokoškolské štúdium študenti Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika. Súčasne sú menovaní do funkcie kadet. Po ukončení štúdia sú absolventi menovaní do dočasnej štátnej služby a do hodnosti poručík. Počas pôsobenia v hodnosti dostávajú vojaci hodnostný plat 296 €.

## Postupnosť

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| nižšia hodnosť **nie je** |
(Ozbrojené sily Slovenskej republiky) **Vojak 1. stupňa** | vyššia hodnosť **Vojak 2. stupňa** |

## Referencie

## Pozri aj

* Vojenská hodnosť
# American Academy of Arts and Sciences

Sídlo AAAS v Cambridge, v susedstve kampusu Harvard University
**American Academy of Arts and Sciences** (Americká akadémia umení a vied), stručne **American Academy**, je prestížna americká čestná organizácia združujúca významných vedcov, verejných činiteľov, podnikateľov a umelcov. Bola založená v roku 1780 v Cambridge, kde tiež sídli. Jej poslaním je združovať významné osobnosti rôznych odborov a podieľať sa na dlhodobých projektoch politiky USA. Roku 2013 mala asi 4000 členov a asi 600 čestných členov zo zahraničia.

## Dejiny

Akadémiu založil parlament štátu Massachusetts v roku 1780 ako poradný zbor 61 vynikajúcich vlastencov, ktorí svojimi znalosťami a skúsenosťami chceli slúžiť národu a ľudstvu. Medzi prvými členmi, ktoré si sama zvolila, bol napríklad Benjamin Franklin a George Washington. Roku 1785 začala vydávať svoje *Memoirs*, od roku 1846 *Proceedings* a od roku 1950 štvrťročník *Daedalus*.

## Členovia

O členstvo v AAAS rozhodujú jej členovia a za celú dobu jej existencie ňou prešlo cez 10-tisíc osôb. Medzi súčasnými asi 4 000 členmi je cez 250 laureátov Nobelovej ceny a cez 60 laureátov Pulitzerovej ceny.

Medzi členmi boli napríklad:

* John Adams
* Thomas Jefferson
* Joseph Henry
* Washington Irving
* Josiah Willard Gibbs
* Robert Oppenheimer
* Willa Cather
* Thomas Stearns Eliot
* Talcott Parsons
* Jonas Salk
* Duke Ellington
* Hillary Clintonová

Čestnými zahraničnými členmi boli napríklad Leonhard Euler, Markíz de Lafayette, Alexander von Humboldt, Charles Darwin, Džaváharlál Néhrú, Werner Heisenberg alebo Alec Guinness.

Predsedom AAAS bol v rokoch 1994 – 1997 historik a teológ slovenského pôvodu Jaroslav Pelikan.

## Rozdelenie

AAAS sa členia do piatich tried a 24 sekcií:

* I. Matematika a fyzika
* II. Biologické vedy
* III. Spoločenské vedy
* IV. Humanitné vedy a umenia
* V. Verejné záležitosti a podnikanie

## Činnosť

Akadémia vykonáva samostatný a nestranný výskum, ktorý má pomáhať pri stanovovaní cieľov a stratégií verejných politík v týchto oblastiach:

1. Veda, technika a globálna bezpečnosť
2. Sociálna politika a americkej inštitúcie
3. Humanitné vedy a kultúra
4. Výchova a vzdelávanie

AAAS podporuje stáže hosťujúcich vedcov a udeľuje rad cien:

* *Cena pre vedca-vlastenca*
* *Cena zakladateľov* za príspevky v duchu zakladateľov akadémie
* *Amoryho cena* za reprodukčnú biológiu
* *Emerson-Thoreauova medaily* za literatúru
* *Cena za humanistické štúdie*
* *Rumfordovu cena* za príspevky v oblasti tepla a svetla v širokom zmysle slova
* *Cena Talcotta Parsonsa* za spoločenské vedy, vrátane práv a histórie
* *Cena za básnictvo na počesť May Sartonové*

## Referencie

## Pozri aj

* Národná akadémia vied Spojených štátov amerických

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **American Academy of Arts and Sciences**

## Externé odkazy

* Oficiálna stránka
* The Current Membership

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku American Academy of Arts and Sciences na českej Wikipédii.*
# Michail Iľjič Surkov

|  |
| --- |
| Michail Iľjič Surkov |
| Štát pôsob. | ZSSR |
| Narodenie | 1921 Boľšaja Salyr (Krasnojarský kraj) |
| Úmrtie | 1953 |
| Národnosť | ruská |
| Zamestnanie | ostreľovač |
| Známy vďaka | najúspešnejší sovietsky ostreľovač druhej svetovej vojny |
| Aktívne roky | 1941 – 1945 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Michail Iľjič Surkov** (rusky: Михаил Ильич Сурков; \* 1921 - † 1953) bol sovietsky ostreľovač počas druhej svetovej vojny s najväčším počtom zásahov (702). Slúžil v 4. streleckej divízií 12. armády a bol vyznamenaný Radom Lenina. Operoval v južnej časti východného frontu a vojnu prežil.

## Externé odkazy

* Zoznam najlepších ostreľovačov Druhej svetovej vojny
* Zoznam 15 najlepších sovietskych ostreľovačov 1941-45
# Vosk

**Vosky** alebo **ceridy** sú estery mastných kyselín s vyššími jednosýtnymi alebo dvojsýtnymi (voskovými) alkoholmi - najčastejšie cetylalkohol (C16), karnaubylalkohol (C24), cerylalkohol (C26) a myricylalkohol (C30). Vosk je jednoduchý lipid.

Živočíšne vosky majú v molekule alkoholy so 14 - 18 uhlíkmi, rastlinné s 26 - 30 uhlíkmi. Sú nepolárne a chemicky stabilné látky, ťažko hydrolyzovateľné. Pri normálnej teplote sú pevné, pri vyšších teplotách mäknú a roztápajú sa. Vosky tvoria základ mastí, kde plnia ochrannú a emulgačnú funkciu. Vosky najčastejši obsahujú kyselinu laurovú, myristovú, palmitovú a kyselina steárová.

## Výskyt

Vyskytujú sa v živočíšnych a v rastlinných bunkách. V rastlinných bunkách tvoria ochranné povlaky (kutikulu) a chránia rastlinu pred vysychaním, najmä pri tropických rastlinách, a pred prenikaním patogénov. U živočíchov sa vyskytujú vo vlasoch, vlne, kožušine a v planktónových organizmoch v mori.

## Typy voskov

### Zvierací a hmyzí vosk

* žltý vosk (lat. *cera flava*) - produkovaný včelou
* biely vosk (lat. *cera alba*) - produkovaný včelou
* lanolín (lat. *cera lanae*) - vosk z ovčej vlny
* čínsky vosk - produkovaný hmyzom *Coccus ceriferus*
* šelak - produkovaný hmyzom *Coccus lacca*
* spermacet - z dutiny a tuku veľryby *Physeter macrocephalus*

### Rastlinné vosky

* vavrínový vosk - z bobúľ nového korenia
* Kandelilla vosk - z kra v Mexiku ( *Euphorbia cerifera* a *Euphorbia antisyphilitica*)
* karnaubský vosk - z palmy (*Copernica prunifera*)

## Vlastnosti voskov

* tuhé
* nerozpustné vo vode, rozpustné v nepolárnych rozpúšťadlách (benzín, chloroform, atď.)
* odolné voči oxidácii a hydrolýze

## Použitie človekom

* leštidlá
* lekárstvo
* výroba kozmetiky
* výroba sviečok
* modelovanie tvorba objektov

## Najčastejšie vosky

* `cetylalkohol C16H33OH`
* stearylalkohol `C18H37OH`
* myricyalkohol `C30H61OH`

|  |  |
| --- | --- |
|  | Chemický portál |
# Opevnenie

Systém opevnení pevnosti v meste Komárno-Komárom - Hviezdna pevnosť
**Opevnenie** alebo **fortifikácia** (z lat. *fortis* - silný a *facere* - robiť) sú vojenské konštrukcie a stavby navrhované na obranu a ochranu. Ľudstvo ich buduje už tisícky rokov a ich realizácie sa zlepšovali stúpajúcou úrovňou technickej zručnosti. Tradičným príkladom konštrukcie fortifikácií sú kastrá (vojenské tábory) z čias rímskych légií, ale prvými reálnymi realizáciami sú obranné múry mestských štátov ešte z čias Mezopotámie, alebo múr obklopujúci Jericho z 8. tisícročia pred Kr. Predchodcami fortifikácie, tak ako je chápaná dnes, boli obranné valy a konštrukcie, ktoré stavali predchodcovia človeka okolo svojich sídiel na obranu proti zvieratám, prípadne napadnutiu iným kmeňom.

Posun v systéme konštrukcie a princípe konceptu prišiel v stredoveku. Vtedy bol značne ovplyvnený príchodom pušného prachu a ťažkej techniky v podobe diel. V tomto období sa múry spevňovali, zhrubovali a využíval sa princíp spevnenia zemou, ako opornej konštrukcie. Bolo to nevyhnutné vzhľadom na silu kanónov a eliminácie dopadu delových gúľ, ktoré spôsobovali značné škody. Stúpajúca hĺbka muriva bola potrebná taktiež pre využitie diel na obranu, ktoré sa situovali do obranného múru alebo na neho.

Fortifikácie delíme na permanentné a poľné. Z čoho permanentné predstavujú tradičnú formu, konštrukciu obranného valu a poľné sú dočasné a vytvárané bojovými jednotkami ako obranné pozície v teréne. Najznámejším typom fortifikácie sú obranné mestské múry, známe ako mestské hradby. Megalomanskejším príkladom sú hradby okolo hraníc štátu alebo regiónu. Klasickým príkladom je Veľký čínsky múr.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Opevnenie**
# Palisáda (stena)

**Palisáda** alebo  **palisády** je stena tvorená kôlmi, ktoré sú pevne zarazené kolmo do zeme alebo na vrchol opevnenia. Jednotlivý kôl palisády sa takisto nazýva **palisáda**. Mala buď obrannú funkciu, teda slúžila ako opevnenie (proti útočníkom alebo v praveku aj proti zveri) alebo ohraničovala vnútorné plochy sídliska, kultového miesta či hrobu.

## Palisáda ako opevnenie

Ak sa používala na obranné účely, boli koly zarazené tesne vedľa seba a často boli v kombinácii s inými obrannými prvkami ako napríklad vodnými priekopami. Palisádové koly sú obyčajne zhruba 35 cm hrubé, zo zeme vyčnievajú asi 2 m, zeme sú zapustené 1 m, na vrchole sú zašpicatené a horný okraj môže byť upravený s okienkami pre obrancov a podobne.

Toto opevnenie malo využitie v praveku až stredoveku na obranu pred nepriateľmi. Výhodou bol ľahko dostupný stavebný materiál, nevýhodou zraniteľnosť voči ohňu. Najviac sa uplatnilo na ochranu miest a menších pevností. S objavom obliehacích strojov ho vystriedali kamenné opevnenia. Na území Slovenska sa skončila éra hradov z dreva a palisád po tatárskom vpáde v prvej polovici 13. storočia, kedy sa ukázali drevené opevnenia ako nedostatočné pred mongolským spôsobom dobýjania hradov.

Rekonštrukcia rímskeho opevnenia s palisádami
## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Palisáda (stena)**
# Padací most

Padací most
**Padací most** je častá súčasť stredovekých hradov a pevností. Začali sa objavovať okolo roku 1300 a veľmi sa rozšírili v 14. a 15. storočí v Taliansku a Francúzsku. Jeho zmyslom bolo maximálne sťažiť prístup nepriateľa k hlavnej alebo vedľajšej bráne, ktorá aj napriek mnohým vylepšeniam a doplnkom obranného systému (nad sebou alebo vo svojom bezprostrednom okolí) často predstavovala závažnú slabinu v obrane.

Padací most predstavoval vrchol celej myšlienky a podstatné zlepšenie oproti svojim predchodcom, ktorými boli rozoberateľné či ľahko zničiteľné mosty. Tieto naďalej pretrvávali popri padacích mostoch u rozostavaných, menších či chudobnejších hradov ako lacnejšie riešenie alebo provizórium.

Hlavná výhoda padacieho mosta spočívala v tom, že ho bolo možné zdvihnúť veľmi rýchlo, a že po zdvihnutí zostával bez poškodenia pripravený k rýchlemu spusteniu, ak by bolo potrebné vykonať výpad. Ďalším plusom bolo, že zdvihnutý často úplne zakryl vstup brány a teda ešte posilnil jej obranu. Naproti tomu tu boli aj nevýhody – ak ho nepriateľ dokázal spustiť (a zároveň nezničiť), získal tým často neoceniteľnú výhodu.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Padací most**

## Zdroj

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Padací most na českej Wikipédii.*