Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Plameňomet

Príslušník námornej pechoty USA pri použití plameňometu na likvidáciu rastlinného porastu, Irak, 2008.
**Plameňomet** je zariadenie, obyčajne zbraň vrhajúca prúd horiacej látky. Okrem vojenských účelov sa zriedkavo používa v poľnohospodárstve na ničenie buriny a škodcov. Zariadenie môže byť nesené jedným človekom, výkonné plameňomety bývajú inštalované na vozidlách.

Princíp plameňometov je rôzny, niektoré vrhajú určitým smerom prúd zapálenej horľavej kvapaliny, ktorá priľne na objekty; iné plameňomety sú plnené zápalnou zmesou plynov. Vojenské plameňomety sú obyčajne plnené horľavinou – najčastejšie napalmom alebo benzínom. Komerčné (civilné) plameňomety sú obyčajne plnené horľavou zmesou propánu a zemného plynu, ktorá je považovaná za bezpečnejšiu. Plameňomety môžu byť použité na vojenské účely, často pri bojoch o opevnené objekty, alebo v mestách. Po prvýkrát takto boli zavedené do výzbroje na začiatku 20. storočia v Nemecku.[chýba zdroj]

Jednými z prvých plameňometov boli byzantínske sifóny (tzv. sifónofory) používané na vrhanie gréckeho ohňa.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Plameňomet**
# Mažiar

Najväčší britský Malletov mažiar kalibru 32 palcov (914mm) z roku 1857, výbušné gule v popredí boli naplnené 217 kg čierneho strelného prachuAmerický mažiar z roku 1864
Mažiar Škoda vzor 1911 kalibru 305mm
Samohybný mažiar Karl (Gerät 040) - v popredí strela, na pozadí samotný mažiar a muničné vozidlo pre dve strely
**Mažiar** je ťažká delostrelecká zbraň s krátkou a masívnou drážkovanou alebo hladkou hlavňou, ktorá strieľa (takmer) výhradne hornou skupinou uhlov. Používal sa ako obliehacie alebo pevnostné delo pri dobýjaní a obrane pevností. Dĺžka hlavne je spravidla menej než 15 kalibrov.

Staré obliehacie mažiare mali krátku a veľmi masívnu hlaveň so zúženou komorou. Nabíjali sa ústím hlavne a vystreľovali výbušné strely plnené strelným prachom.

Modernejšie mažiare sa používali počas I. svetovej vojny, predovšetkým na západnom fronte, pri dobýjaní belgických a francúzskych pevností a opevnení, ale i na talianskom fronte.

Mažiare majú krátku hlaveň, ktorej dĺžka spravidla neprevyšuje 15 kalibrov a často je menej ako 10 kalibrov. Pri boji proti pevnostiam spoliehajú na to, že strela vystúpi do výšky a odtiaľ bude padať takmer kolmo voľným pádom, pričom získa dostatočnú rýchlosť a energiu na prerazenie betónových a železobetónových stropov pevnostných objektov. Z toho dôvodu sú tiež strely (granáty) pre mažiare veľmi ťažké – ťažšie ako súdobé letecké bomby.

Napríklad mažiar Škoda vzor 1911 kalibru 305 mm strieľal strely (granáty) s hmotnosťou 287 kg na vzdialenosť 11,3 km a strely s hmotnosťou 384 kg na vzdialenosť 9,8 km. Rýchlosť streľby bola okolo 10 rán za hodinu.

Jednou z posledných armád, ktoré používala mažiare, bola nemecká armáda počas II. svetovej vojny. Zaviedla ťahaný 211mm (21cm/L29) mažiar 18, s dostrelom 16725 metrov a dĺžkou hlavne 29 kalibrov (na mažiar veľmi dlhá hlaveň).
Samohybný mažiar Karl (Gerät 040) mal kaliber 60 cm/L8,45 (neskôr prestavaný na kaliber 54 cm/L13 – Gerät 041) a mal byť použitý počas západného ťaženia proti pevnostiam Maginotovej línie, neskôr boli nasadené proti Brestskej pevnosti a pri bojoch o Sevastopoľ a nakoniec počas Varšavského povstania. Používal dva typy protibetónových granátov – o hmotnosti 1,7 tony, s náplňou 280 kg trhaviny a s dostrelom 4,2 – 6,6 km a s hmotnosťou 2,18 tony, náplňou 384 kg trhaviny a dostrelom 2,8 – 4,3 km, a trhavý granát s hmotnosťou 1 250 kg a náplňou 460 kg trhaviny a dostrelom 4,2 – 6,6 km. Pracovná náplň bola premenlivá 32 – 36 kg strelného prachu a počiatočná rýchlosť striel bola 190 – 290 ms−1. Protibetónové granáty prebíjali 2,5 m hrubý železobetón alebo 35 cm hrubý oceľový pancier. Gerät 041 kalibru 54 cm mal dlhšiu hlaveň a vystreľoval ľahšie granáty na vzdialenosť až 10 400 m. Bolo vyrobených šesť vozidiel so zbraňou kalibru 60 cm a jedno so zbraňou 54 cm, každé vážilo viac ako 120 ton. Jedno (jediné?) zachované vozidlo sa nachádza v ruskom tankovom múzeu Kubinka pri Moskve.

Po druhej svetovej vojne sa mažiare prestali používať.
# Karabiner 98k

| Karabiner 98k |
| --- |
|  |
| Typ: | Opakovacia puška |
| Miesto pôvodu: |  Nacistické Nemecko |
| História služby |
| V službe: | 1935 – súčasnosť |
| Vojny: | španielska občianska vojna, druhá svetová vojna, Indočínska vojna a iné |
| História výroby |
| Navrhnuté: | 1935 |
| Výrobca: | Mauser |
| Vyrobené: | 1935 – 1945 |
| Počet vyrobených kusov: | 14 643 260 |
| Základné údaje |
| Hmotnosť: | 3,7 – 4,1 kg |
| Dĺžka: | 1 110 mm |
| Dĺžka hlavne: | 600 mm |
| Typ náboja: | 7,92 × 57 mm Mauser |
| Kaliber: | 7,92 mm |
| Úsťová rýchlosť strely: | 760 m/s |
| Kadencia: | 15 rán/min. |
| Maximálny dostrel: | 2 000 m |
| Zásobovanie muníciou: | schránka na 5 nábojov |

**Karabiner 98k** (skrátene **Kar98k**, **K98** alebo **K98k**, skratka pre Karabiner Modell 1898 Kurz - Karabína vzor 1898 krátka) je opakovacia puška nemeckej firmy Mauser, ktorá tvorila hlavnú pechotnú výzbroj nemeckých ozbrojených síl v druhej svetovej vojne. Zbraň používa náboj 7,92 x 57 mm Mauser.

Puška Gewehr 98, predchodca Kar98k, bola nemeckým vojskom používaná už počas prvej svetovej vojny. Jej mierne upravená verzia bola známa ako Karabiner 98b. Napriek názvu táto zbraň mala stále príliš dlhú hlaveň (73,91 cm) a nebola skutočnou karabínou. Skrátená verzia označovaná ako *Karabiner 98k* (*Kurz* – krátky) sa začala vyrábať roku 1935. Dĺžka jej hlavne dosahovala 600 mm. Podobne ako jej predchodcovia aj K98k bola známa pre svoju spoľahlivosť, presnosť a dostrel viac než 500 m s kovovým cieľnikom, resp. 1 000 m s teleskopickým zameriavačom (s 8x priblížením).

Na konci druhej svetovej vojny sa objavila aj veľmi zjednodušená verzia Volkssturmkarabiner 98 (VK.98). Pušky Kar 98k boli v druhej polovici vojny nahradzované zbraňami Gewehr 43 a Sturmgewehr 44.

## Používatelia

* Čína
* Taiwan
* Chorvátsko
* Česko-Slovensko
* Dánsko
* Fínsko
* Francúzsko
* Nemecko
* Indonézia
* Izrael
* Nórsko
* Holandsko
* San Maríno
* Srbsko
* Slovensko
* Švédsko
* Turecko
* Juhoslávia
* Pakistan
* Etiópia

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Karabiner 98k**

## Externé odkazy

* K98k Rifle Data Archivované 2007-03-29 na Wayback Machine (po anglicky)
# T-70

| T-70 |
| --- |
| T-70 |
| **Základná charakteristika** |
| Posádka | 2 muži (veliteľ, vodič/strelec) |
| Dĺžka | 4,285 m |
| Šírka | 2,420 m |
| Výška | 2,042 m |
| Hmotnosť | 9800 kg |
| **Pancierovanie a výzbroj** |
| Pancierovanie | 10-45 mm |
| Hlavná zbraň | 45 mm kanón |
| Sekundárne zbrane | 7,62 mm guľomet |
| **Pohon a pohyb** |
| Pohon | 2x benzínový motor GAZ-202 52+52 kW (70+70 k) |
| Odpruženie | torzné tyče - Christie |
| Max. rýchlosť | 45 km/h po kvalitnej ceste |
| Pomer výkon/hmotnosť | 15 k/tona |
| Dojazd | 360 km (na ceste) |
| Priechodnosť | svah so sklonom 34°, stena vysoká 0,7 m, zákop široký 1,85 m |

**T-70** bol ľahký tank používaný Armádou Sovietskeho zväzu počas druhej svetovej vojny. Tank T-70 zaujal úlohu hlavného ľahkého tanku Červenej armády. Bol hromadne vyrábaný firmou GAZ (*Gorkovsky Avtomobilny Zavod*). Hlavná zbraň bol kanón 45 mm L/46 spolu s guľometom 7,62 mm DP-28. Hrúbka panciera sa pohybovala od 10 mm až do 45 mm.

## Vývoj

T-70 vznikol vývojom ľahkého tanku T-60. Prvé stroje boli pôvode poháňané dvomi motormi GAZ, bežne používaných v nákladných automobiloch. Táto konfigurácia sa ale onedlho ukázala ako veľmi poruchová a nespoľahlivá, bola preto čoskoro prepracovaná a nahradená spoľahlivejšou. Oproti svojim predchodcom mal T-70 silnejší pancier odolný voči strelám kalibru 37 mm a mal silnejšiu výzbroj, pozostávajúcu z 45 mm kánonu a 7,62 mm guľometu. Veľkou nevýhodou tanku bola iba dvojčlenná posádka, v ktorej musel veliteľ tanku plniť navyše funkciu strelca i nabíjača kanónu. Bol vyrábaný vo veľkých sériach od roku 1942 a zostal vo výzbroji do roku 1948. V roku 1943 sa objavila lepšie pancierovaná verzia T-70A. V tej dobe bolo však nasadenie ľahkých tankov značným anachronizmom. Počas druhej svetovej vojny bol vo výzbroji sovietskych prieskumných tankových jednotiek, jeho nasadenie do boja s inými tankmi už nebolo výhodné. 10 tankov T-70 sa dostalo do výzbroje tankovej brigády 1. čs. armádneho zboru v ZSSR. Táto jednotka sa vyznamenala pri oslobodzovaní Kyjeva a jej veliteľ podporučík Tesařík bol za tento boj vyznamenaný titulom hrdina Sovietskeho zväzu. Bolo vyrobených približne 8226 tankov T-70. V neskoršom období vojny sa podvozky tankov T-70 používali na samohybných delách SU-76.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **T-70**

Nákres tanku T-70
# Mod

**Mod** (od slova modifikácia) je termín používaný pre úpravu počítačovej hry, ktorú vykonal niekto iný ako pôvodný tvorca hry. Mod niekedy môže tvoriť aj úplne originálnu hru, iba postavenú na základe hry pôvodnej.

Tvorcovia moderných počítačových hier navrhujú softvérovú architektúru hry s dôrazom na možnosť jednoduchej úpravy bez nutnosti rekompilácie celého projektu. Táto otvorenosť zmenám zostane v hre aj po jej vydaní, takže aj hráči môžu hru meniť bez väčšej námahy.

Rôzne profesionálne firmy (napr. Id Software, Valve Corporation, Bethesda Softworks a Epic Games) venujú veľkú starostlivosť nástrojom pre vytváranie modov k ich vlastným hrám s tým, že aj neoficiálne mody prinesú úspech pôvodnej hre. Najznámejším takýmto modom je pravdepodobne *Counter-Strike*, odvodený od hry *Half-Life*.

## Externé odkazy

* Mod DB – databáza modov k mnohým hrám (anglicky)

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Mod na českej Wikipédii.*