Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tojama (prefektúra)

Poloha prefektúry v Japonsku
**Tojama** (jap. 富山県 – Tojama-ken) je jedna zo 47 prefektúr Japonska. Nachádza sa v regióne Čúbu na ostrove Honšú. Hlavné mesto je Tojama.

Prefektúra má rozlohu 4 247,22 km² a k 1. októbru 2005 mala 1 111 602 obyvateľov.

Tojama je najpriemyselnejšia prefektúra na pobreží Japonského mora. Jej priemysel ťaží z miestnej, lacnejšej elektriny.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tojama (prefektúra)**
# Skýti

Skýtski bojovníci.
**Skýti** boli príslušníci rôznych iránskych kmeňov, ktoré v 8. – 4. storočí pred Kr. kočovali od severného Čiernomoria na dolný Dunaj, ktorých neskôr vytlačili Sarmati.

V časoch Rímskeho cisárstva mal pojem Skýti širší význam – označovali sa tak všeobecne kmene na severe Ázie a východnej Európy (a severná Ázia sa potom označovala ako Skýtia).

## Dejiny

Od 8. stor. pred Kr. žili Skýti v rozsiahlych priestoroch pri severnom pobreží Čierneho mora od ústia Dunaja až po Don. Podľa najdôležitejšieho starovekého svedectva, Herodotovho, sídlili Skýti pôvodne v Ázii a boli odtiaľ vytlačení inými kmeňmi; sami vypudili zo severného Černomoria Kimerijcov (Kimmeriov) do Malej Ázie, tiahli za nimi, dobyli Médiu, Sýriu a Palestínu a vládli niekoľko desaťročí v Prednej Ázii (v severnom Iráne a Arménsku).

Začiatkom 6. stor. pred Kr. ich odtiaľ vyhnali Médi. V severnom Černomorí vytvorili kmeňový zväz, ktorý zahrnul aj početné miestne kmene a predstavoval v 6. stor. pred Kr. významnú politickú silu. Na jeho čele bol kočovný kmeň tzv. „kráľovských“ Skýtov.

V 6./5. stor. pred Kr. Skýti prenikli až ku Karpatom, do Sedmohradska a Dobrudže. Roku 513/12 odolali úspešne vpádu perského kráľa Dareia I. na svoje územie. Roku 495 podnikli odvetnú výpravu na Trácky Chersonézos. So vznikom silnej tráckej ríše boli Skýti zo západného Černomoria vytlačení.

V polovici 4. stor. pred Kr. sa vytvorilo skýtske kráľovstvo so strediskom na dolnom Dnepre (na mieste dnešnej osady Kamenskoje gorodišče).

V 2. polovici 4. stor. pred Kr. vtrhli do Skýtie Sarmati, ktorí sídlili pôvodne na východ od Donu, a postupne sa jej z väčšej časti zmocnili. Na rozhraní 3. a 2. stor. pred Kr. preniesli stredisko skýtskeho kráľovstva do Skýskeho Neapola na Tauridskom Chersonéze (= Kryme). V moci Skýtov zostal stepný Krym a priľahlé územia až asi po Olbiu.

Nápor Skýtov na grécke kolónie v severnom Černomorí koncom 2. stor. pred Kr. vyvolal zásah pontského kráľa Mithradata VI. Skýti síce boli porazení, ale skýtske kráľovstvo si aj naďalej uchovalo značnú vojenskú moc, s ktorou musel Rím rátať aj v prvých storočiach nášho letopočtu. Výboje Skýtov zosilnili najmä za vlády rímskeho cisára Nerona (54 – 68), kedy sa im podrobila Olbia. Keď začali ohrozovať Chersonézos, stretli sa s Rimanmi a boli nimi porazení; od tej doby boli aj na území bosporskej šije rozmiestnené rímske posádky. Za vlády Antonina Pia (138 – 161) zaútočili Skýti opäť na Olbiu, ktorej Rimania prišli na pomoc.

Tlak barbarských kmeňov, označovaných prameňmi obyčajne ako 'skýtske', na severnom Černomorí sa vystupňoval počas krízy v 3. stor., v období rokov 230 – 270 (tzv. skýtsko-sarmatské vojny s Rímom). V dobe najväčšej expanzie (267 – 270) zaútočili barbari aj na Grécko. Rímska ríša však ešte stačila skonsolidovať svoje sily a nápor odrazila. V Skýtskom Neapole a v mestečkách na dolnom Dnepre si Skýti udržali vládnuce postavenie do 3. stor., kedy skýtske kráľovstvo zaniklo. V pol. 3. stor. vpadli do severného Černomoria gótske kmene a v posledných desaťročiach 4. stor. Huni.

## Zdroj

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Egejské more

Satelitný pohľad na oblasť Egejského mora
**Egejské more** (neodborne nazývané aj **archipelagos**) je polouzatvorené okrajové more v Atlantickom oceáne, patriace k Stredozemnému moru. Nachádza sa medzi Balkánskym polostrovom, Malou Áziou a Krétou. Patrí medzi najčistejšie moria.

Jeho bazén je široký asi 610 km zo severu na juh a 300 km z východu na západ. V mori sa nachádza veľké množstvo ostrovov, z ktorých je najväčšia Kréta. Patria k nemu súostrovia Kyklady, Východoegejské ostrovy, Eubója, Severné Sporady, Argosarónske ostrovy a Dodekanézy. Na severovýchode je more cez Dardanely, Marmarské more a Bospor prepojené s Čiernym morom.

## Základné údaje

* Plocha: 190 000 km²
* Max. hĺbka: 2 962 m.
* Teplota vody vrchnej vrstvy:
	+ v zime: 11 – 16 °C
	+ v lete: 22 – 25 °C
* Priemerná slanosť 37 – 38 ‰

## Geológia

Oblasť sa vyznačuje stenčenou kontinentálnou kôrou, vysokým tepelným tokom (a s tým spojenou vulkanickou činnosťou) a vysokou seizmicitou. Zemetrasenia majú plytké až stredne hlboké hypocentrá, ktoré sledujú beniofovu-zónu ponárajúcej sa platne. Spôsobuje ich na sever smerujúca subdukcia Africkej pod Eurázijskú platňu. Kréta sa nachádza nad helénskou subdukčnou zónou v pozícií ostrovného oblúka. Do severnej časti Egejského mora zasahuje severoanatólsky zlom. Celá oblasť poklesáva približne od neogénu.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Egejské more**
# Samuel Morse

|  |
| --- |
| Samuel F. B. Morse |
|
americký vynálezca a maliar |
| Narodenie | 27. apríl 1791 Charlestown, Massachusetts, USA |
| Úmrtie | 2. apríl 1872 (80 rokov) New York City, New York, USA |
| Podpis |  |
| Odkazy |
| Projekt Gutenberg | Samuel Morse (plné texty diel autora) |
| Commons |  Samuel Morse |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Samuel Finley Breese Morse** (\* 27. apríl 1791, Charlestown, Massachusetts, USA – † 2. apríl 1872, New York) bol americký vynálezca morzeovky a maliar portrétov a historických scén.

V mladosti sa venoval umeniu a stal sa študentom známeho amerického maliara Washingtona Allstona. Počas štúdia na Yale University sa zúčastnil prednášok o elektrine od Benjamina Sillimana a Jeremiaha Daya. Zo začiatku si peniaze zarábal maľovaním portrétov. V roku 1810 absolvoval Univerzitu v Yale a o rok neskôr sprevádzal Allstona do Európy.

V roku 1839 publikoval Morse z Paríža prvý americký opis dagerotypu (jeden z prvých typov fotografie) od Louisa Daguerra. V šesťdesiatych rokoch 19. storočia sa stal známym zástancom amerického otrokárskeho systému.

## Externé odkazy

* Publikácie Samuela Morseho