# Sapfo

|  |
| --- |
| Sapfo |
|
Busta s nápisom Sapfo z Eresu. Rímska kópia gréckeho originálu asi z 5. stor. pred Kr. |
| Narodenie | asi 627 pred Kr. Mytiléna |
| Úmrtie | asi 568 pred Kr. Lesbos |
| Odkazy |
| Projekt Gutenberg | Sapfo (plné texty diel autora) |
| Commons |  Sapfo |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Sapfo** alebo **Sapfó** (starogréc. Σαπφώ - Sapfó, v aiolskom dialekte Ψάπφω, \* asi 627 pred Kr., Mytiléna – † asi 568 pred Kr., Lesbos) bola starogrécka lyrická poetka.

Básnik Alkaios (vľavo) a poetka Sapfó (vpravo), obaja držia barbitos, červenofigúrový kalathos zdobený Brygovým maliarom zo začiatku 5. stor. pred Kr.
O jej živote sa vie len málo. Pochádzala z bohatej rodiny z Lesbosu, hoci mená jej rodičov nie sú isté. Staroveké zdroje hovoria, že mala troch bratov; Charaxos (Χάραξος), Larichos (Λάριχος) a Eurygios (Εὐρύγιος). Dvoch z nich, Charaxos a Larichos, spomína aj vo svojej tzv. Bratovskej básni, objavenej v roku 2014. Okolo roku 600 pred Kristom bola vyhostená na Sicíliu a mohla pokračovať v práci až do roku 570 pred Kristom. Podľa legendy sa zabila skokom z leukadských útesov kvôli láske k prievozníkovi Faónovi.

Sapfo pravdepodobne zložila okolo 10 000 veršov. Jej poézia bola známa a veľmi obdivovaná počas veľkej časti staroveku a patrila medzi deviatich lyrických básnikov, ktorých si učenci z helenistickej Alexandrie najviac vážili. Jej poézia je stále považovaná za mimoriadnu a jej diela naďalej ovplyvňujú iných spisovateľov. Okrem poézie je známa aj ako symbol lásky a túžby medzi ženami, pričom anglické slová sapphic a lesbian sú odvodené z jej vlastného mena a názvu jej rodného ostrova. Zatiaľ čo jej význam ako poetky je potvrdený od najstarších čias, všetky interpretácie jej diela boli ovplyvnené diskusiami o jej sexualite.

## Život

Narodila sa v aristokratickej rodine na ostrove Lesbos. Desať rokov prežila so svojou rodinou v emigrácii na Sicílii a na svoj rodný ostrov sa vrátila až približne v roku 580 pred Kr.. Na ostrove si otvorila školu, ktorá sa zaoberala výchovou mladých dievčat z vyššej spoločnosti. Jej nový domov bol v tom období strediskom kultúry, a tak ich vzdelávala v speve, tanci, hudbe a poézii.

## Tvorba

Ako námety na jej literárne diela slúžili udalosti z každodenného života (odchody alebo svadby jej žiačok či rodinné zážitky), ale tiež mýty, krásy prírody alebo spomienky. Svoje diela písala v aiolskom nárečí. Jej diela sú preniknuté priateľstvom, láskou a krásou, čo zosilňuje aj jazyk, v ktorom písala, nakoľko mal vyhovujúcu štylistickú a lexikálnu štruktúru. Napísala deväť kníh poézie, ktoré sa spomínajú v gréckych dokumentoch, a Gréci ich aj veľmi radi čítali, no vďaka tomu, že v neskoršom období jej dielo spálili byzantskí spisovatelia, sa zachovala len jediná kompletná óda („Modlitba k Afrodite“) a mnoho zlomkov z jej básní.

## Odkaz

Hoci väčšina z jej poézie je dnes stratená, vo svojej dobe mala nesmiernu reputáciu, o čom svedčí i to, že ju sám Platón označil za desiatu múzu. Jej dielo bolo síce zničené, no neprestalo byť napodobňované (napr. v staroveku boli napodobňované jej svadobné piesne, epithalamiá). Bola neprekonateľná svojou hĺbkou citov, ktoré opisovala vo svojich básňach a stala sa múzou i pre rímskych básnikov, ako napr. Gaius Valerius Catullus alebo Quintus Horatius Flaccus. Obľúbeným námetom a múzou sa stala i pre umelcov v období romantizmu.

## Ukážka zo Sapfinej tvorby: Vyznanie

| Grécky originál  | Prebásnenie do slovenčiny  |
| --- | --- |
| φαίνεταί μοι κῆνος ἴσος θέοισιν
ἔμμεν ὤνηρ, ὄστις ἐναντίος τοι
ἰζάνει, καὶ πλασίον ἆδυ φωνεύ-
σας ὑπακούει

καὶ γελαίσας ἰμερόεν, τό μοι μάν
καρδίαν ἐν στήθεσιν ἐπτόασεν·
ὡς γὰρ εὔιδον βροχέως σε, φώνας
οὐδὲν ἔτ᾿ εἴκει·

ἀλλὰ καμ μὲν γλῶσσα ἔαγε, λέπτον δ᾿
αὔτικα χρῷ πῦρ ὐπαδεδρόμακεν,
ὀππάτεσσι δ᾿ οὐδὲν ὄρημ᾿, ἐπιρρόμ-
βεισι δ᾿ ἄκουαι.

ἀ δέ μ᾿ ἵδρως κακχέεται, τρόμος δὲ
πᾶσαν ἄγρει, χλωροτέρα δὲ ποίας
ἔμμι, τεθνάκην δ᾿ ὀλίγω ᾿πιδεύης
φαίνομαι (ἄλλα).

ἀλλὰ πὰν τόλματον, [ἐπεὶ καὶ πένητα]. |
Nesmrteľný ako boh sa mi vidí
ten muž, ktorý sedí ti zoči-voči,
ktorý zblízka načúva, ako sladko
zvučí tvoj hlások

a tvoj nežne perlivý smiech. To všetko
pridúša mi zmätené srdce v hrudi.
Len čo zazriem úchytkom, ako horíš,
nemo sa schúlim.

Zdrevenie mi jazyk a drobný plameň
odrazu ma pod kožou začne páliť,
v očiach sa mi rozvalí čierna noc a
v ušiach mi hučí.

Chladný pot ma zalieva, mráz mi beží
po tele, som zelenejšia než tráva –
a čo chýba, aby som vyzerala
načisto mŕtva?

Ale všetko musíme zniesť,... |

Sapfo považovala lásku za silu prírody, ktorej nič nemôže vzdorovať, a tiež za Afroditin dar, ktorý dokáže úplne precítiť len ženská senzibilita. Takto napríklad Sapfo spomína na milovanú dievčinu:

Niekto má rád pechotu, niekto jazdu,

niekto lode na čiernej zemi najviac

obdivuje; pre mňa je krásne všetko,

po čom kto túži.

Objasním to každému celkom ľahko:

Helena, čo kedysi vídavala

toľko slávnych hrdinov, oddala sa

ľahtikárovi

- veď on zničil kvitnúce mesto Tróju -

od dieťaťa, od milých rodičov sa

odvrátila; na bludnú cestu lásky

zviedla ju Kypris.

Tak vše sklame rozmarné srdce ženy,

ktorá myslí jedine na prítomnosť.

Tak aj mne už odišla milá družka

Anaktoria,

ktorej pružnú chôdzu a rozžiarený

pôvab tváre videla by som radšej

ako lýdske vozy a bojovníkov,

rinčiacich kovom.

## Referencie

## Pozri aj

* Sapfická strofa

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Sapfo Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Sapfo**