Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Minister

**Minister** (lat. pomocník) je člen vlády, ktorý je spravidla poverený riadením určitého orgánu štátnej správy, väčšinou ministerstva.

Ak je minister poverený len určitými úlohami, bez toho, aby spravoval nejaký rezort, hovoríme o ministrovi bez portefeuille alebo bez kresla.

## Iné projekty

CommonsWikicitáty* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Minister Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Minister**
# Pevná linka

Telefón na pevnej linke
**Pevná linka** je telefónna linka, ktorá je realizovaná v pevnom médiu, čo môže byť kovový kábel alebo optický kábel. Týmto sa odlišuje od mobilnej linky, kde sú médiom rádiové vlny. Obyčajne je lacnejšia ako mobilná linka a poskytuje vyššiu kvalitu zvuku, používa sa v prípadoch, keď nie je potrebná mobilita alebo mobilná sieť nie je k dispozícii. Používa sa aj v prípadoch, keď je potrebné zvýšiť bezpečnosť komunikácie, pretože nemôže byť odpočúvaná bez fyzického prístupu k linke. Neznamená to však, že telefónna spoločnosť nemôže v istých prípadoch prenášať hovory aj vzduchom.
# Interpunkcia

**Interpunkcia** (iné názvy: **interpunkčné znamienka**, **rozdeľovacie znamienka**) sú grafické znaky, ktoré nemajú fonetickú ani lexikálnu hodnotu a používajú sa na členenie textu v pravopise. Pri čítaní nahlas sa prejavujú zmenou intonácie a prestávkami v texte.

Každé interpunkčné znamienko podľa svojej povahy plní v texte *vyčleňovaciu*, *pripájaciu* alebo *odčleňovaciu* funkciu.

## Tabuľka slovenských interpunkčných znamienok

| Znamienko | Názov | Funkcia |
| --- | --- | --- |
| **.** | bodka | Ukončuje vetu, označuje skratky, označuje radové číslovky. |
| **,** | čiarka | Oddeľuje vety v súvetí, zložky viacnásobných vetných členov, voľne vložené alebo pripojené výrazy. |
| **;** | bodkočiarka | Oddeľuje časti jednej vety, ale výraznejšie ako čiarka, používa sa pri výpočtoch kvôli prehľadnosti. |
| **:** | dvojbodka | Uvádza vetu alebo jej časť, ktorá rozvíja alebo dopĺňa predchádzajúci text. Často uvádza priamu reč. |
| **!** | výkričník | Ukončuje rozkazovacie, želacie a zvolacie vety. |
| **?** | otáznik | Ukončuje opytovacie vety. |
| **–** | **—** | pomlčka | Oddeľuje časti prejavu, naznačuje odmlku v reči, vyznačuje rozsah. Píše sa takmer vždy s medzerami. |
| **-** | spojovník | Spája tesne viazané slová, na konci riadku sa používa pri delení slov. Píše sa zásadne bez medzier. |
| **…** | tri bodky | Nahrádzajú vypustenú časť textu, vnútri textu vyznačujú prerušovanú reč. |
| **„“** | **‚‘** | **«»** | úvodzovky | Uvádzajú priamu reč (citáty apod.). |
| **’** | apostrof | Nahrádza vynechané písmeno, používa sa pre skracovanie letopočtov. |
| **()** | **[]** | **{}** | **〈〉** | zátvorky | Označujú voľne vložené časti textu, menej dôležité alebo okrajové pasáže. |
| **/** | lomka | Oddeľuje variantné alebo protikladné výrazy, používa sa na vyjadrenie pomeru, oddelenie veršov v súvislom texte. |

Bodka, čiarka, otáznik, výkričník, dvojbodka, bodkočiarka a tri bodky sa píšu bez medzery hneď za slovom. Medzera sa robí až za nimi. Text, vložený do zátvoriek alebo úvodzoviek, sa medzerou od týchto interpunkčných znamienok neoddeľuje. Ak v texte nasledujú dve interpunkčné znamienka po sebe (napr. bodka a čiarka či výkričník a otáznik), medzera medzi ne nepatrí.

## Referencie

## Pozri aj

* diakritické znamienko

## Externé odkazy

|  |  |
| --- | --- |
|  | Jazykový portál |

* Jazyková poradňa: interpunkcia
# Číslica

**Číslica**, alebo **cifra** (z arab. ألصفر/'as-sifr = nula), je znak (symbol) používaný na zápis hodnoty čísla v danom rade v pozičnej číselnej sústave.

V desiatkovej (decimálnej) sústave sa používajú číslice *0*, *1*, *2*, *3*, *4*, *5*, *6*, *7*, *8*, *9*.

Na zápis čísiel v šestnástkovej (hexadecimálnej) sústave sa ako číslice používajú aj písmená *A*, *B*, *C*, *D*, *E*, *F*.

V laickom použití sa slovo *číslica* často mylne používa vo význame *číslo*.

Najčastejšie je používaná pozičná číselná sústava. Príkladom sú najpoužívanejšie arabské číslice - znaky „0“ až „9“ (používané v desiatkovej sústave), „0“ a „1“ (v binárnej sústave), alebo číslice „0“ až „9“, „A“, „B“, „C“, „D“, „E“ a „F“ v šestnástkovej sústave.

## Prehľadová tabulka číslic podľa rôzných písiem

Čísla od jedna do desať v rôznych systémoch zápisu.| **Indické** | ١ | ٢ | ٣ | ٤ | ٥ | ٦ | ٧ | ٨ | ٩ | ١٠ |
| **Devanagari** | १ | २ | ३ | ४ | ५ | ६ | ७ | ८ | ९ | १० |
| **Hebrejské** | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח | ט | י |
| **Arabské** | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Malajské | ൧ | ൨ | ൩ | ൪ | ൫ | ൬ | ൭ | ൮ | ൯ | ൧൦ |
| **Čínske** | 一 | 二 | 三 | 四 | 五 | 六 | 七 | 八 | 九 | 十 |
| **Sudžou** | 〡 | 〢 | 〣 | 〤 | 〥 | 〦 | 〧 | 〨 | 〩 | 〡〇 |
| **Rímske** | I | II | III | IV | V | VI | VII | VIII | IX | X |
| **Thajské** | ๑ | ๒ | ๓ | ๔ | ๕ | ๖ | ๗ | ๘ | ๙ | ๑๐ |

## Iné projekty

CommonsWikislovník* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Číslica Wikislovník ponúka heslo **Číslica**

## Pozri aj

* Číslo (matematika)
* Rímske číslice
* Zapisovanie čísiel
* Matematický symbol
# З

Písmeno З
**З** (minuskula **з**) je písmeno cyriliky.

V niektorých jazykoch sa vyskytujú varianty písmena **З**:

* З́ – čiernohorčina,
* Ӟ – udmurtčina,
* Ҙ – baškirčina.

V latinke písmenu **З** zodpovedá písmeno Z (z), v gréckom písme v modernej gréčtine mu zodpovedá písmeno Ζ (ζ), v gruzínskom písme písmeno ზ a v arménskom písme písmeno Զ (զ).

V hlaholike písmenu **З** zodpovedá písmeno Ⰸ.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku З na českej Wikipédii.*
# Ӷ

Písmeno Ӷ
**Ӷ** (minuskula **ӷ**) je písmeno cyriliky.

Je to variant písmena Г. Vyskytuje sa v abcházštine, kde v novších textoch nahradzuje písmeno Ҕ, v ketčine, v nivštine a v stredosibírskej jupičtine.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ӷ na českej Wikipédii.*
# Ӫ

Písmeno Ӫ
**Ӫ** (minuskula **ӫ**) je písmeno cyriliky. Používa sa v evenčine a chantyjčine. Je to variant písmena Ө.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ӫ na českej Wikipédii.*
# Ҽ

Písmeno Ҽ
**Ҽ** (minuskula **ҽ**) je písmeno cyriliky.

Používa sa len v abcházštine. Jeho tvar je v minuskulnom aj majuskulnom variante podobný minuskule písmena Е. V abcházštine sa vyskytuje aj ďalší variant tohoto písmena, písmeno Ҿ.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ҽ na českej Wikipédii.*
# Ѥ

Písmeno Ѥ
**Ѥ** (minuskula **ѥ**) je už bežne nepoužívané písmeno cyriliky. Používa sa len v liturgických textoch. V súčasnej ruštine mu výslovnosťou zodpovedá písmeno Е, v súčasnej ukrajinčine mu výslovnosťou zodpovedá písmeno Є.

Písmeno Ѥ nemá zodpovedajúci náprotivok v hlaholike.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ѥ na českej Wikipédii.*
# Ԉ

Písmeno Ԉ
**Ԉ** (minuskula: **ԉ**) je v súčasnosti už nepoužívané písmeno cyriliky.

Používalo sa medzi rokmi 1920 a 1930 na zápis komijčiny (Molodcovova azbuka). Výslovnosť písmena zodpovedá výslovnosti srbského písmena Љ.

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ԉ na českej Wikipédii.*
# Podpis

Podpis Benjamina Franklina
**Podpis** (zriedkavo *signatúra*) je vlastnoručne písaný znak, ktorým sa potvrdzuje identita a úmysel. Je to špecificky napísané meno, časť mena alebo iný identifikačný znak. V práve je podpis jedinečné vyjadrovanie vôle s obsahom alebo účelom dokumentu, osvedčenia, vyhlásenia a podobne.

Rukopisom a jeho vzťahom k osobnosti sa zaoberá grafológia. Skrátený podpis sa nazýva parafa.

## Pozri aj

* Autogram
* Parafa
* Písmo
* Elektronický podpis

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Podpis Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Podpis**
# Pečať

Pečať Johannsa III. von Straubing-Holland (1422)
**Pečať** je znamenie vo vosku, kove, laku a pod. zhotovené pečatidlom. Pečať je prostriedok na overovanie dôležitých dokumentov. Podstatou pečate je znak či obraz v pečatnom poli symbolizujúci fyzickú alebo právnickú osobu.

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Pečať Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Pečať**

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Tlač z výšky

**Tlač z výšky** alebo **vysoká tlač** je najstaršou tlačiarenskou technikou. Princíp tlače spočíva v tom, že požadovaný obraz sa nanesie na tlačovú formu a miesta, ktoré sa nemajú otláčať, sa mechanicky, prípadne chemicky odstránia. Na vyvýšené (neodstránené) miesta je nanesená tlačová farba a táto sa za pôsobenia tlaku otlačí na papier alebo iný podklad. Tlačiace prvky sú teda vyvýšené nad prvky netlačiace. Pri navaľovaní tlačovej farby na tlačovú formu sa táto nanesie iba na povrch vyvýšených tlačiacich prvkov. Vyryté časti, ktoré nevystupujú z reliéfu, zostanú na odtlačku biele.

Tlač z výšky je charakterizovaná reliéfnou tlačovou formou. Tlačová forma môže byť z najrôznejšieho materiálu, dnes najčastejšie oceľové, z ľahkých hliníkových zliatin, alebo plastové, v minulosti odlievané olovené, alebo drevené formy, v umeleckej tlači sa používa linoleum, kameň, lepenka, piesok, zemiaky a iné.

Techniky tlače z výšky sú drevorez (drevoryt - xylografia), rytina do Mässrovej dosky, linorez (linoryt), razená technika (šrotová tlač), kovoryt (kovorez), olovoryt, zinkografia.

Priemyselne sa tlač z výšky používa ako kníhtlač a flexotlač.

* *Kníhtlač* je najstaršou tlačovou technikou a zhruba do šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia mala dominantné postavenie.
* *Flexotlač* je podobná kníhtlači, tlačová forma je pružná a používa sa nízkoviskózna tlačová farba. Flexotlač sa používa hlavne v obalovom priemysle.

## Pozri aj

* Tlač z hĺbky
* Tlač z plochy
* Ofset
* Prietlač
# Vyšívanie (ozdobovanie)

Šarišská výšivka z obce Sedlice
**Vyšívanie** je ozdobovanie (spravidla tkaniny alebo kože) stehmi, ozdobné šitie, resp. takéto zhotovovanie niečoho. **Výšivka** (alebo zriedkavo **vyšívanie**) je ozdoba vzniknutá vyšívaním alebo vec s takouto ozdobou.

Vyšívanie sa dá robiť ručne alebo na stroji. Pri ručnom vyšívaní je plátno alebo koža, na ktoré sa vyšíva, uchytené v špeciálnom ráme. Namiesto ihly, najmä ak je podkladový materiál hrubší, sa dá používať aj bodec. Najčastejším podkladovým materiálom pre vyšívanie je plátno alebo koža. Výsledkom vyšívania je ozdoba napríklad na blúzke, obruse, prestieraní alebo na inom druhu textilu či kože. Ozdobou môže byť aj logo.

Najznámejšie sú výšivky ľudové. Ich typickou vlastnosťou je prírodná farebnosť a krása vzorov.

## Dejiny

Najstaršie doklady siahajú až do neolitu. Spočiatku sa uplatňovala najmä na cirkevných textíliách. Panské odevy ňou začali ozdobovať asi v 16. a 17. stor. V Uhorsku si ľudová výšivka našla svoje miesto aj medzi slovenskými ženami a to asi až v 18. a 19. stor. Vznik továrenského druh výšivky sa datuje do obdobia na rozhraní 18. a 19. storočia.

## Vyšívacie techniky

Na Slovensku je podľa dostupnej literatúry možné výšivku podľa techniky deliť na:

* vyšívanie podľa počítaných nití
* predkreslené vyšívanie - podľa dopredu pripravených nákresov.
* našívanie - tu sa ozdoba z iného materiálu našíva na podkladovú látku.

## Miestne štýly vyšívania

Podľa miesta odkiaľ výšivka pochádza poznáme výšivky šarišské, spišské, zemplínske, trnavské, piešťanské, čatajské, čičmianske, detvianske, horehronská a podobne.
Literatúra ako odborníkov na výšivky uvádza A. Kmeťa, P. Socháňa, K. Medveckého a D. Kardošovú.

## Použitá literatúra

* výšivka. In:  *Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska*. Vyd. 1. Zväzok 2. Bratislava : Veda, 1995. 448 s. ISBN 80-224-0235-4. S. 326 – 327.

## Pozri aj

* čipka

## Externé odkazy

*  odkaz]
# Bódhidharma

**Bódhidharma** alebo **Bodhidharma** alebo **(Pchu-tchi-)Ta-mo** alebo **Daruma** (po bengálsky: বোধিধর্ম - Bodhidharma/iný prepis: Bódhidharma; v sanskrite: बोधिधर्म - Bódhidharma; po čínsky 菩提达摩 - Pchu-tchi-ta-mo alebo 達摩 - Ta-mo; po japonsky: *Daruma*; \* asi 480 – † 520) bol majster indického budhizmu.

Bol údajne 28. patriarcha indického budhizmu po samotnom Budhovi, zakladateľ čínskeho budhizmu Čchan alebo Šan (po japonsky zen) (pozri zenbudhizmus), pôvodného Kung-fu; ústredná postava celej jednej legendárnej tradicie.

Bódhidharma nie je historicky doložený, prvé správy o ňom sa vyskytujú až asi po dvesto rokoch.

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Rozpoznávanie reči

**Rozpoznávanie reči** (príslušné zariadenie sa volá **rozpoznávač reči**) je rozpoznávanie viet, slov, foném, slabík či znakov v akustickom signále, ktorý obsahuje artikulovanú reč, prostredníctvom nejakého zariadenia.

Týmto zariadením je spravidla počítač, vybavený zdrojom zvukového vstupu, ako je mikrofón. Účelom rozpoznávania reči môže byť napríklad zaznamenávanie alebo ide o alternatívnu metódu interakcie s počítačom.

## Zdroje
# Kagan

**Kagan** (po staroturkicky kaɣan; v klasickej mongolčine ᠬᠠᠭᠠᠨ - *qaγan*; po rusky хаган - chagan; čínskym písmom 可汗 - pchin-jin kèhán - slov. prepis *kche-chan*; po kórejsky 가한 - *kahan*; po arabsky a po perzsky ‏خاقان - *chákán*) alebo **veľký chán** alebo **kráľ kráľov** je panovník (turkického) štátneho útvaru zvaného kaganát. Titul kagan je ekvivalentom cisára. Manželka kagana sa nazýva katun. Ďalší nižší predstavitelia z aristokracie sú kapkan, tarkan a jugur (kňaz). Ako kagani sa označovali, pod vplyvom susedných Chazarov, aj kyjevské kniežatá, a to až do polovice 11. storočia. Posledným kyjevským vládcom, ktorý tento titul používal, bol Jaroslav I. Múdry. V tomto období (11. – 12.storočie) termín kagan postupne mizne a jeho význam (cisár) je neskôr zlúčený s výrazom chán (kráľ).

## Známi kagani

* kagan Bajan (sídlil na území dnešného Maďarska)
* kagan Atila

## Použitá literatúra

* Bednaříková J., Homola A., Měřínský Z.: *Stěhování národů a východ Evropy*, Praha, Nakladatelství Vyšehrad, 2005, ISBN 80-7021-787-1

## Pozri aj

* chán
* Avari
# Nový letný palác (Peking)

Svetové dedičstvo UNESCO

| Summer Palace, an Imperial Garden in Beijing\* |
| --- |
| Lokalita Svetového dedičstva UNESCO |
|

---

 |
| Letný palác a cisárska záhrada v Pekingu

---

 |
| **Štát** |  Čína |
| **Typ** | kultúrna pamiatka |
| **Kritériá** | i, ii, iii |
| **Identifikačné č.** | 880 |
| **Región**\*\* | Lokality Svetového dedičstva v Ázii |
| **História zápisu** |
| **Zápis** | 1998  (22. zasadnutie) |
| \* Názov ako je zapísaný v zozname Svetového dedičstva. \*\* Klasifikované regióny podľa UNESCO. |

**Nový letný palác** alebo **Letný palác** (v zozname UNESCO je zapísaný ako **Letný palác, cisárska záhrada v Pekingu**) je palác v čínskom Pekingu. Bol postavený v polovici 18. storočia , no približne o sto rokov neskôr bol celý zničený a potom znovu postavený. Nachádza sa na návrší obmývanom jazerom. Patrí k nemu i rozsiahla záhrada.

V roku 1998 bol palác so záhradou zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nový letný palác (Peking)**

## Externé odkazy

* Stránka UNESCO

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Letní palác v Pekingu na českej Wikipédii.*
# Šinano (provincia)

Mapa japonských provincií so zvýraznenou provinciou Šinano
Provincia **Šinano** (jap. 信濃国 – Šinano no kuni) bola stará japonská provincia, na území ktorej sa dnes rozkladá prefektúra Nagano. Jej skrátený názov je **Šinšú** (信州).

Provincia Šinano susedila s provinciami Ečigo, Eččú, Hida, Kai, Kózuke, Mikawa, Mino, Musaši, Suruga a Tótómi.

Starodávne hlavné mesto sa nachádzalo v blízkosti súčasného moderného mesta Macumoto, ktoré sa stalo dôležitým provinčným mestom.

Počas druhej svetovej vojny bola japonská lietadlová loď *Šinano* pomenovaná podľa tejto starej provincie.

## Dejiny

V šiestom roku obdobia Wadó (713) bola cesta, ktorá pretínala Mino a Šinano rozšírená, aby mohla pojať rastúci počet cestujúcich.

V období Sengoku sa Šinano no kuni sa často delilo na niekoľko lén a na jeho území bolo vybudovaných niekoľko hradných miest, medzi ktoré patrili Komoro, Ina a Ueda. Šinano bolo jedno z najväčších centier moci Šingena Takedu počas jeho vojen proti Kenšinovi Uesugovi a iným.

V období Meidži, v roku 1871 boli súčasne so zrušením feudálnych panstiev a vytvorením prefektúr (*Haihan Čiken*) po reformách Meidži z provincie Šinano administratívne vytvorené prefektúry Nagano a Čikuma. Tieto dve pokusné vládne a územné jednotky boli opäť spojené v roku 1876 do súčasnej prefektúry Nagano, ktorá zostala v podstate nezmenená až do dnes.

## Bývalé okresy

* Azumi(安曇郡)→Kitaazumi a (zrušený) Minamiazumi
* Čiisagata(小県郡)
* Čikuma (筑摩郡)→Higašičikuma a Nišičikuma (v súčasnosti Kiso)
* Hanišina(埴科郡)
* Ina (伊那郡)→Kamiina a Šimoina
* Minoči (水内郡)→Kamiminoči a Šimominoči
* Saku (佐久郡)→Kitasaku a Minamisaku
* Sarašina(更級郡)
* Suwa (諏訪郡)
* Takai (高井郡)→Kamitakai a Šimotakai

## Poznámky

## Literatúra

* Isaac Titsingh, Isaac, ed. (1834). [Siyun-sai Rin-siyo, 1652], *Nipon o daï itsi ran; ou, Annales des empereurs du Japon, tr. par M. Isaac Titsingh avec l'aide de plusieurs interprètes attachés au comptoir hollandais de Nangasaki; ouvrage re., complété et cor. sur l'original japonais-chinois, accompagné de notes et précédé d'un Aperçu d'histoire mythologique du Japon, par M. J. Julius Klaprot.* Paris: Royal Asiatic Society.--*Dve kópie tejto neobvyklej knihy sú dostupné online: (1) v knižnici University of Michigan, digitalizovaná 30. januára 2007; a (2) v knižnici Stanford University, digitalizovaná 23. júna 2006.* Tu kliknite na originálny text vo francúzštine.

## Zdroje

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Shinano Province na anglickej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
# Véda

Rukopis *Rigvédy*, napísaný v dévanágarí začiatkom 19. storočia
**Védy** (jednotné číslo **véda** alebo zriedkavo **védah** či **véd**; sanskritský kmeň: वेद - *véda*, sanskritský nominatív: *védah*, hindská výslovnosť sanskritského slova: *védy*; význam slova: „vedenie, poznanie“) sú najstaršie indické literárne pamiatky (základné posvätné knihy) nábožensko-rituálneho a filozofického charakteru z asi 16. – 9. storočia pred Kr. Védy pozostávajú z nasledujúcich textových vrstiev:

* štyri sanhity (zbierky), ktoré sú najstaršie (13. – 10. storočie pred Kr.) a tvoria jadro véd:
	+ Rigvéda
	+ Jadžurvéda – Biela (*Šukla Jadžurvéda*) a Čierna (*Krišna Jadžurvéda*)
	+ Sámavéda
	+ Atharvavéda
* ich mladším pokračovaním (9. – 6. storočie pred Kr.) sú:
	+ brahmany obsahujúce védistické obrady
	+ áranjaky (tzv. „lesné texty“)
	+ upanišády

Védy zachytávajú védske náboženstvo.

V užšom zmysle sa ako védy označujú len sanhity tradované brahmanmi.

## Externé odkazy

FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Véda**
# Meritokracia

**Meritokracia** je vláda osôb zvolených na základe ich osobných zásluh a schopností, vláda najschopnejších jedincov. Nekladie sa dôraz na bohatstvo (plutokracia), rodinné vzťahy (nepotizmus), sociálnu triedu (oligarchia), priateľov (rodinkárstvo), vyšší vek (gerontokracia), populárnosť (demokracia) alebo na iné historické, sociálne a politické vlastnosti a sily.

Technokratizmus je časť meritokracie, ale pri tejto forme je uplatňovaná technická odbornosť. Výraz Meritokracia po prvýkrát použil v roku 1958 Michael Young vo svojej satirickej knihe *Rise of the Meritocracy* (Vzostup meritokracie).

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Kanadská filozofia

**Kanadská filozofia**  je súčasť americkej filozofie, ktorá sa začína rozvíjať rokom 1945. Vyznačuje sa dvojjazyčnosťou a v súlade s tým aj s orientáciou na anglosaskú kultúru a francúzsku kultúru.

## Pozri aj

* americká filozofia
* severoamerická filozofia

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Česká filozofia

**Česká filozofia** sa vyznačuje nechuťou k pestovaniu systematickej (*špekulatívnej*) filozofie, preto v Čechách nevzniká *čistá* filozofia, lež filozofia nezriedka spojená s inými oblasťami duchovna - najmä s umením, náboženstvom, politikou, výchovou alebo špeciálnymi vedami. Českému mysleniu je bližšie nešpekulatívne, skôr k praktickým úlohám smerujúce kladenie filozofických otázok a hľadanie odpovede na ne. Českými filozofmi európskeho formátu sú najmä Jan Amos Komenský, Tomáš Garrigue Masaryk a Jan Patočka.

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Francúzska filozofia

**Francúzska filozofia** je národná vetva európskej filozofie, súčasť francúzskej kultúry. Francúzska filozofia si neustále udržiava kontakt s celkovým rytmom spoločenského života a politického života Francúzov a zasahuje bezprostredne do praxe.

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Francúzsky portál |
# Théraváda

**Théraváda** (-pálijský slovný kmeň; doslova: „cesta starších“; pálijský nominatív: **théravádó**, iné názvy: **théravádový**/**théravádsky**/**théravádinský budhizmus**, **cesta starších**, **južný budhizmus**, nekodifikované tvary: **théravádový**/**théravádsky**/**théravádinský buddhizmus**) je vetvou budhizmu, ktorá využíva učenia Pálijského kánonu a kolekciu najstarších dochovaných budhistických textov ako svoje základné učenie ale zahŕňa i bohaté tradície a praktiky, ktoré sa rozvinuli počas dlhého obdobia interakcií s kultúrami a spoločenstvami. Je dominantným náboženstvom v Mjanmarsko (Barme), v Thajsku, na Srí Lanke, v Kambodži a v Laose. Tiež je praktikovaná ako menšinové náboženstvo v Bangladéši, v Malajzii, v Číne, v Indii, vo Vietname a v Nepále. Prezentuje budhistické učenie ako bolo systematizované na prvom budhistickom koncile bezprostredne po smrti Siddhárthu Gautamu Buddhu.

V súčasnosti je na svete asi 150 miliónov theravádových budhistov a v posledných desaťročiach sa zakoreňuje i na Západe a vracia sa i do krajiny svojho pôvodu – do Indie.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Théraváda**

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Tchan S'-tchung

**Tchan S'-tchung** (čín. 譚嗣同, pchin-jin: *Tán Sìtóng*; \* 10. marec 1865 – † 28. september 1898) bol čínsky filozof, ideológ Sto dní reforiem z konca 19. storočia v Číne.

Základný pojem jeho učenia je pojem *žen* (仁) – žen nie je len etická norma, ale aj metafyzický princíp; je zjednocujúci faktor vzájomného pôsobenia všetkých javov a vecí v éteri. Etika i morálka závisia od spoločenských ustanovení.

## Referencie

## Ďalšia literatúra

* CHENG, Anne. *Dějiny čínského myšlení*. Preklad Helena Beguivinová; Olga Lomová, David Sehnal, Dušan Vávra. 1. vyd. Praha : DharmaGaia, 2006. 688 s. ISBN 80-86685-52-7. S. 593, 594, 595.
* JENNE, Jeremiah. *The Short and Weird Life of Tan Sitong* [online]. The World of Chinese, 2016-03-10, [cit. 2023-12-20]. Dostupné online. (po anglicky)
# Republika

O iných významoch výrazu *Republika* pozri *Republika (rozlišovacia stránka)*.
**Republika** (z latinského *res publica* – „vec verejná“; v prenesenom význame spoločný majetok, obec, štát) je štátne zriadenie, v ktorom sa zvrchovaná moc volí na určité obdobie.

Existujú dva základné typy republiky:

* parlamentná republika – vláda (exekutíva) sa úplne zodpovedá parlamentu, ktorý má možnosť ju odvolať (napríklad Rakúsko)
* prezidentská republika – predstaviteľom exekutívy je prezident, ktorý je volený priamo občanmi (napríklad USA)

V súčasnom svete je republika najrozšírenejšou formou vlády; prevažuje v dvoch tretinách všetkých existujúcich štátov.

## Dejiny

Prvé republiky vznikli v antickom Grécku a Ríme. Ich forma bola obmedzená volebným právom, ktoré sa vzťahovalo na šľachtu (aristokratická republika), v niektorých prípadoch bolo volebné právo udeľované všetkým občanom republiky (demokratická republika; medzi občanov sa však rátala len časť slobodných mužov). Antické republiky spolu s demokratickou formou štátneho zriadenia zaznamenali najväčší rozvoj v najvýznamnejších gréckych mestských štátoch (Atény), neskôr v Ríme. Obdobie rímskej republiky bolo de facto ukončené za Gaia Iulia Caesara.

V stredoveku sa republiky rozvíjali vo veľmi obmedzenej miere v mestských štátoch, najmä v Taliansku (Benátky). Od 19. storočia došlo postupne k vytvoreniu republík vo väčšine štátov v Európe a Amerike.