# Slovanské jazyky

Veľmi približná mapa rozšírenia slovanských jazykov v Európe
**Slovanské jazyky** sú skupina príbuzných jazykov, ktorými hovoria Slovania, obývajúci najmä východnú, juhovýchodnú a strednú Európu. Sú jednou z vetiev indoeurópskej jazykovej rodiny. Slovanské jazyky sa vyvinuli z praslovančiny.

Rozšírenie slovanských jazykov v Európe a jednotlivé jazykové vetvy.
Praslovančina sa však nezachovala v písomnej forme, preto sa pri jej rekonštrukcii používa historicko-porovnávacia metóda na základe porovnávania javov v jednotlivých slovanských jazykoch s prihliadnutím na stav v indoeurópskych jazykoch.

## Rozpad praslovanskej jazykovej jednoty

Rozpad praslovanskej jazykovej jednoty prebiehal v období od 2. polovice 1. tisíročia n. l. Za dôležitý medzník tohto vývoja sa považuje **zánik zatvorených slabík**. Podľa toho sa delí praslovanské obdobie na:

1. doba **do zániku zatvorených slabík obdobie rozpadu indoeurópskeho jazyka
* obdobie baltoslovanskej jednoty
* obdobie rozpadu praslovanskej jednoty až do doby zániku zatvorených slabík

V tomto období sa praslovančina vyvíjala ako relatívne jednotný jazykový útvar.

2. doba **po vzniku otvorených slabík štruktúrne zmeny v dôsledku zániku zatvorených slabík (monoftongizácia diftongov, vznik nosoviek, metatéza likvíd)
* formovanie jednotlivých etnických jazykov

Takto sa vytvárala najstaršia nárečová diferenciácia praslovančiny. Neskôr sa rozdelila do:

* dvoch jazykových skupín, stalo sa tak v dobe sťahovania germánskych kmeňov zo severu na juh, vtedy došlo k rozdeleniu slovanských kmeňov na **západné a východné troch veľkých jazykových skupín. Koncom 5. storočia, po páde ríše Hunov, sa začali slovanské kmene sťahovať smerom na juh, do stepného pásma medzi ústím Dunaja a dolným tokom Dnepru, do balkánskych provincií Byzantskej ríše. Takto sa vyčlenila prevažná časť južných Slovanov.

## Delenie slovanských jazykov

Odborníci delia slovanské jazyky na tri hlavné skupiny:

* západoslovanské jazyky
* východoslovanské jazyky
* južnoslovanské jazyky

Zodpovedá to ich jazykovej charakteristike a geografickému rozšíreniu.

### Južnoslovanské jazyky

Južné slovanské jazyky sa vyznačujú týmito javmi:

* Futurum tvoria opisne pri dokonavých aj nedokonavých slovesách spojením pomocného slovesa *byti*, *choteti* a tvaru infinitívneho, prézentného alebo l-ového príčastia. Príklady: chorvátčina: *pisat ću*, *napisat ću,* *budem pisao* ; srbčina: *pisaću*, *napisaću*, *hoću da napišem* ; bulharčina: *šte piša*, *šte napiša*, macedónčina: *ḱe pišuvam, ḱe napišam*.
* Krátke aj dlhé adjektívne tvary. Príklady: chorvátčina: *mlad*, *mladi* ; bulharčina: *chubav den, chubavijat den;* macedónčina: *star, postar, najstar*.
* Formant *–ov-* je príznakom plurálových tvarov. Príklady. Srbčina: *drug – drugovi*. Bulharčina: *dǎb – dǎbove* (porovnaj, čiastočne v češtine *pán – pánové*). Macedónčina: *den - denovi*.
* Zachovali sa jednoduché minulé časy aorist a imperfektum

### Západoslovanské jazyky

Západné slovanské jazyky sa vyznačujú týmito spoločnými javmi:

* Zachovávajú skupiny *kv, gv* (*kvet, hviezda* porov. s ruštinou: *cvet*, *zvezda*)
* Praslovanské skupiny *–tj –dj –ktj –kti* nahradili striednice *c dz (z) c c* (*svieca, medza, noc* porovnaj s ruštinou: *sveča, meža, noč*)
* Skupiny *tl dl* *dn* ostali nezmenené. (*sadlo, plietlo* porovnaj so srbochorvátčinou: *salo, plelo*)
* Prízvuk sa ustálil na jednej slabike slova, v češtine, slovenčine, lužickej srbčine na prvej slabike slova, v poľštine na predposlednej slabike.

### Východoslovanské jazyky

* Spoluhláskové skupiny *kv, gv* sa palatalizovali a vytvorili striednice *cv, zv* (*cvet, zvezda*)
* Praslovanské skupiny *–tj –dj –ktj –kti* nahradili striednice *č ž č č* (*sveča, meža,* *noč, peč*)
* Praslovanské skupiny TerT TorT TelT TolT nahradilo polnoglasie TereT ToroT ToloT ToloT (*bereza, boroda, moloko, golova*)
* Slabičné sonanty *r l* sa zmenili na *er or ol* (ruština: *tverdyj, gorlo*, *volk*)
* Skupiny *tl dl dn* sa zjednodušili na *l l n* (*šidlo* – v ruštine *šilo*, *oni pletli – oni pleli*)
* Zachoval sa fonologicky voľný a pohyblivý *prízvuk*, ktorý spôsobuje redukciu neprízvučných vokálov (rus. *golová – gólovu – golóvka*)

## Zdroje

* PETR, Jan: *Základy slavistiky*. Statní pedagogické nakladatelství. Praha : 1984. 144 s.
* ONDRUŠ, Šimon. *Úvod do slavistiky*. Bratislava : SPN, 1955. 216 s.

## Pozri aj

* severoslovanské jazyky
* umelé slovanské jazyky