Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Nápisy na vešteckých kostiach

Nápisy na vešteckej kosti
**Nápisy na vešteckých kostiach** (čín. 甲骨文, pchin-jin: *Jiǎgǔ Wén* - ťia-ku wen) pochádzajú z obdobia dynastie Šang a sú najstaršími záznamami čínskeho písomníctva.

Veštecké kosti, spravidla hovädzie lopatky a korytnačie panciery, boli objavené na konci 19. storočia blízko šangského hlavného mesta An-jangu. Pôvodne ich volali dračie kosti a predávali sa v lekárňach, rozomieľali sa na prach a pridávali do liekov. Najstaršie kosti pochádzajú z polovice tretieho tisícročia pred naším letopočtom, najviac ich je z obdobia dynastie Šang, tradícia zápisov na veštecké kosti pretrvala až do obdobia jari a jesene.

Na kostiach sú jednoduché štandardizované texty úzko súvisiace s veštbou. Nachádza sa tam meno toho, kto pripravil kosť, kto vykonal veštbu, datovanie veštby a samotný obsah veštby. Veštby sa týkali tém ako počasie, úroda, obete nebesiam, vojny či dátumy pôrodov. Týkali sa bezprostredne blízkej budúcnosti, udalosti, ktoré sa mali udiať za mesiac a dlhšie sú výnimočné.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Nápisy na vešteckých kostiach**

## Externé odkazy

* O počátcích čínského písma
# ISO 15924

Norma **ISO 15924** z roku 2004 s názvom *Kódy reprezentujúce názvy písiem* (angl. Codes for the representation of names of scripts) kodifikuje názvy písiem v angličtine a francúzštine a priraďuje im štvorpísmenový a súčasne trojciferný kód, ktorý je vhodný na použitie v terminológii, lexikografii, bibliografii, lingvistike a podobne.

Zahrnuje hieroglyfické a klinové písma, abecedné písma, alfasylabické písma, slabičné písma, ideografické písma a nerozlúštené písma.

## Kódy písiem

### Číselné kódy

Trojciferné číselné kódy sú usporiadané podľa typológie a príbuznosti jednotlivých systémov zápisu. Kódy zahrnujú aj varianty písma, ktoré môžu mať natoľko rozdielne grafémy, že sa dajú považovať za samostatné písmo. Jednotlivé kódy sú usporiadané do skupín nasledovne:

| Kódová skupina | Názov skupiny | Príklady písiem |
| --- | --- | --- |
| `000–099` | Hieroglyfické a klinové písma | egyptské hieroglyfické písmo, mayské hieroglyfické písmo, ugaritské klinové písmo |
| `100–199` | Abecedné písma písané sprava doľava | arabské písmo, hebrejské písmo, fenické písmo, tifinag, semitské spoluhláskové písma |
| `200–299` | Abecedné písma písané zľava doprava | latinské písmo, cyrilské písmo, grécke písmo, bopomofo, hangul |
| `300–399` | Alfasylabické písma | indické alfasylabické písma |
| `400–499` | Slabičné písma | lineárne písmo A, lineárne písmo B, hiragana, katakana, etiópske písmo, čerokézske písmo |
| `500–599` | Ideografické písma | kandži, Braillovo písmo |
| `600–699` | Nerozlúštené písma | rongorongo, harappské písmo |
| `700–799` | Stenografia a iné notácie |  |
| `800–899` | (nepriradené) |  |
| `900–999` | Súkromné použitie, aliasy, zvláštne kódy |  |

### Abecedné kódy

Abecedné kódy sú založené na pôvodnom názve písma v jazyku, v ktorom sa písmo zvyčajne používa. Tento názov je transliterovaný alebo transkribovaný do latinského písma.

Prvé písmeno kódu je veľké, ostatné tri písmená sú malé, čo umožní rozlíšiť kódy pre písmo od kódov pre jazyk a štát. Kódy môžu byť v rozsahu `Aaaa`–`Zzzz`. Takýto systém umožňuje definovať jazyk aj písmo textu napríklad v kóde HTML:

```
<META HTTP-EQUIV="Content-Language" CONTENT="ru">
<META NAME="Content-Script" CONTENT="Cyrl">
```

Prvé tri písmená kódu pre písmo sú podľa možnosti totožné s trojpísmenovým kódom názvu jazyka podľa normy ISO 639, v ktorom sa písmo najčastejšie používa alebo používal, takže napríklad kód ISO 15924 pre latinské písmo (`Latn`) má prvé tri písmená totožné s kódom ISO 639 pre latinský jazyk (`lat`).

## Príklady

| Číselný kód | Abecedný kód | Názov písma |
| --- | --- | --- |
| `070` | `Egyd` | egyptské démotické písmo |
| `160` | `Arab` | arabské písmo |
| `220` | `Cyrl` | cyrilské písmo |
| `352` | `Thai` | thajské písmo |

## Externé odkazy

* ISO 15924:2004[nefunkčný odkaz] (en)
* Information and documentation — Codes for the representation of names of scripts (en, fr)
* Codes for the representation of names of scripts (en, fr)
# Katakana

|  |
| --- |
|  Katakana |
| Klasifikácia |
| ISO 15924: | 411 / Kana |

Pôvod jednotlivých znakov
**Katakana** (片仮名, doslova: „čiastočná kana“) je japonský sylabár, jeden zo štyroch systémov zápisu japonského jazyka (ostatné sú hiragana, kandži a romadži).

Je to jedno z dvoch (druhým je hiragana) japonských slabičných písiem (v slabičnom písme jeden znak predstavuje celú slabiku), pozostávajúce zo 46 symbolov (45 slabičných symbolov a písmeno n). Pripojením dvoch čiarok (*nigori*) alebo krúžku (*marunigori*) nad určité symboly či ich skladaním vznikajú ešte ďalšie zvuky.

## Dejiny

Vznikla v 8. storočí za prispenia Kibi no Makibiho (693-755) zjednodušením jednotlivých častí (kata znamená po japonsky „časť“) znakov kandži (na rozdiel od hiragany, ktorá vznikla zjednodušením celých znakov kandži), u ktorých už predtým došlo k desemantizácii a fonetizácii (stratili význam a stali sa obyčajnými zvukmi, aby mohli vyjadrovať japonské koncovky). Znaky katakany sú hranatejšie a jednoduchšie ako znaky hiragany a cudzinci, ktorí sa učia po japonsky, sa ju väčšinou učia ako druhú (po hiragane). Katakanu pôvodne používali japonskí budhisti ako pomôcku napovedajúcu výslovnosť v budhistických spisoch (podobne ako sa dnes používa hiragana v knižkách pre deti), ako aj ako spôsob rýchleho písania.

## Dnešné použitie katakany

* slová prevzaté (z čínštiny, portugalčiny, holandčiny, dnes prevažne z angličtiny)
* onomatopoia (v japončine je oveľa viac zvukomalebných slov ako napr. v slovenčine)
* telegramy, zdôraznenia (katakana sa používa tam, kde my použijeme tučné písmo, podčiarknutie alebo kurzívu)
* cudzie miestne názvy
* vedecké názvoslovie (živočíchy a rastliny)

## Základná sada znakov katakany

|  |  |
| --- | --- |
| samohlásky | jóon |
| ア *a* | イ *i* | ウ *u* | エ *e* | オ *o* | ャ *ja* | ュ *ju* | ョ *jo* |
|  |
| カ *ka* | キ *ki* | ク *ku* | ケ *ke* | コ *ko* | キャ *kja* | キュ *kju* | キョ *kjo* |
| サ *sa* | シ *ši* | ス *su* | セ *se* | ソ *so* | シャ *ša* | シュ *šu* | ショ *šo* |
| タ *ta* | チ *či* | ツ *cu* | テ *te* | ト *to* | チャ *ča* | チュ *ču* | チョ *čo* |
| ナ *na* | ニ *ni* | ヌ *nu* | ネ *ne* | ノ *no* | ニャ *ňa* | ニュ *ňu* | ニョ *ňo* |
| ハ *ha* | ヒ *hi* | フ *fu* | ヘ *he* | ホ *ho* | ヒャ *hja* | ヒュ *hju* | ヒョ *hjo* |
| マ *ma* | ミ *mi* | ム *mu* | メ *me* | モ *mo* | ミャ *mja* | ミュ *mju* | ミョ *mjo* |
| ヤ *ja* |  | ユ *ju* |  | ヨ *jo* |  |  |  |
| ラ *ra* | リ *ri* | ル *ru* | レ *re* | ロ *ro* | リャ *rja* | リュ *rju* | リョ *rjo* |
| ワ *wa* | (ヰ) *wi* |  | (ヱ) *we* | ヲ *wo* |  |  |  |
|  |  |  |  | ン *n* |  |  |  |
| ガ *ga* | ギ *gi* | グ *gu* | ゲ *ge* | ゴ *go* | ギャ *gja* | ギュ *gju* | ギョ *gjo* |
| ザ *za* | ジ *dži* | ズ *zu* | ゼ *ze* | ゾ *zo* | ジャ *dža* | ジュ *džu* | ジョ *džo* |
| ダ *da* | ヂ (*dži*) | ヅ (*zu*) | デ *de* | ド *do* | ヂャ (*dža*) | ヂュ (*džu*) | ヂョ (*džo*) |
| バ *ba* | ビ *bi* | ブ *bu* | ベ *be* | ボ *bo* | ビャ *bja* | ビュ *bju* | ビョ *bjo* |
| パ *pa* | ピ *pi* | プ *pu* | ペ *pe* | ポ *po* | ピャ *pja* | ピュ *pju* | ピョ *pjo* |

## Referencie

* Janoš, Jiří. *99 zajímavostí z Japonska*. Praha: Albatros, 1984.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Katakana**
# Chanovia

**Chanovia** (čín. 汉族; iné názvy: **Chani**, **Chan**, **Číňania**) sú najväčšia skupina Ázijčanov a najpočetnejší národ sveta, ktorý patrí k najstarším civilizáciám sveta. Dnes predstavuje okolo 95 % obyvateľov Číny. Číňania patria k pôvodnému mongoloidnému obyvateľstvu. Po jazykovej stránke patria k čínsko-thajskej vetve sinotibetskej jazykovej rodiny. Už v staroveku vytvorili rozsiahle štátne celky, dynastie a kultúry Jang-šao, Lung-šan, An-jang, Sia, Šang, Čou, Čchin a najmä centralistickú a mocnú Ríšu stredu.

## Referencie

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **čínske príslovia Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chanovia**

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Japonské písmo

Japonské kandži.
**Japončina** sa ako jazyk vyvíjal oddelene od ostatných, ale časom (asi v 6. storočí) nastala potreba jazyk nejakým spôsobom zapísať. Keďže Japonsko leží neďaleko Číny a udržiavalo s ňou diplomatické vzťahy, tak nie je prekvapujúce, že sa rozhodlo prevziať čínsky písomný systém. Čínština sa stala úradným jazykom, ale kvôli rozdielom v čínskej a japonskej gramatike to malo isté nevýhody. Japonci síce začali zapisovať japončinu po čínsky, čo systematizovali prostredníctvom manjógany, lenže takýto spôsob zápisu sa čoskoro ukázal byť neefektívny, pretože v niektorých prípadoch existovalo viac než desať spôsobov zápisu danej slabiky a výber bol do istej miery často subjektívny. Kvôli rýchlopisu sa najpoužívanejšie znaky začali deformovať do dvoch ďalších systémov – hiragany a katakany (súborne označované ako kana, pričom hiraganové znaky vznikli zjednodušením celých znakov, zatiaľ čo katakanové znaky vyňatím konkrétnej časti znaku).

Japončinu možno označiť za slabičný jazyk a teda základnou jednotkou nie je hláska, ale slabika (presnejšie móra, keďže ん nie je slabika). Japonský mórový systém obsahuje 46 základných slabík (mór), z ktorých je možné pomocou diakritických znamienok vytvoriť odvodené slabiky. V súčasnosti sa v rámci japonského písomného systému rozlišujú štyri typy písma: čínske znakové písmo (kandži), hiragana, katakana a romádži (latinská abeceda).

## Hiragana

Hiragana – používa sa na zápis pôvodných japonských slov v kombinácií s kandži. Obsahuje všetky japonské slabiky. Keďže japončina je primárne aglutinačný jazyk, tak hiragana sa používa najmä na zápis koncoviek slov, prostredníctvom ktorých možno zmeniť napríklad čas či iné gramatické kategórie. V minulosti (okolo 9. storočia) sa o rozšírenie hiragany postarali hlavne japonské aristokratky, ktoré ju používali pri písaní listov a denníkov a takmer výlučne hiraganou bolo napísané napríklad aj dielo *Pod vankúšom* (jap. Makura no sóši) od autorky Sei Šónagon.

## Katakana

Katakana – aj katakanou možno zapísať ľubovoľné japonské slovo. Spočiatku sa používala v Japonsku vo funkcii dnešnej furigany na fonetický prepis budhistických mantier, neskôr v stredoveku sa do značnej miery využívala aj v oficiálnych dokumentoch a staršie generácie ju dokonca využívali pri písaní telegramov. V dnešnej dobe sa však primárne používa na zápis cudzích alebo expresívnych výrazov a v niektorých prípadoch sa ňou zapisujú aj japonské citoslovcia, hoci tie možno často zapísať aj pomocou hiragany.

* pôvod vzniku katakanových symbolov
* pôvod vzniku hiraganových symbolov prostredníctvom kaligrafického trávnatého štýlu

## Pozri aj

* Prepis z japonského písma do latinky

|  |  |
| --- | --- |
|  | Jazykový portál |
# Výslovnosť

O vyjadrenosti pozri *Explicitnosť.*
**Výslovnosť** (zastarano aj: *pronunciácia*) je v užšom zmysle tvorenie foném resp. hlások (čiže vlastne artikulácia) a najmä akustický výsledok tohto tvorenia, vrátane príslušného zvukového dojmu u počúvajúceho. V širšom zmysle pojem výslovnosť zahŕňa aj prízvuk a tón, a v najširšom zmysle zahŕňa aj zvukové javy presahujúce jedno slovo, t. j. napríklad vetnú intonáciu. Pojem výslovnosť sa vzťahuje na úroveň idiolektu, regiolektu či sociolektu. Z iného hľadiska sa vzťahuje na skutočný (aj napríklad chorobný) stav tvorenia hlások a/alebo na normu tohto tvorenia, čiže na tzv. správnu výslovnosť (niekedy nazývanú aj ortoepia).

Výslovnosť je na úrovni jedinca ovplyvnená použitým jazykom, oblasťou, kde používateľ jazyka žije, jeho pôvodom, vzdelaním a aj jeho osobnosťou.

Správna výslovnosť je dôležitou súčasťou spisovného (vrátane hovorového) jazyka. Kodifikácia výslovnosti (teda formálne ukotvenie normy výslovnosti) je spravidla udržiavaná predovšetkým jazykovedcami a na hereckých školách.

Slovenská spisovná výslovnosť je záväzne regulovaná posledným vydaním knihy Ábela Kráľa Pravidlá slovenskej výslovnosti.

## Referencie

|  |  |
| --- | --- |
|  | Jazykový portál |
# Pchin-jin

**Pchin-jin** (iné názvy: **pinyin**, zriedkavo: **pchinjin**, nesprávne alebo po česky: *pinjin*; čínske názvy pozri nižšie) je celosvetovo najrozšírenejší systém zápisu čínskeho jazyka (a prepisu čínskeho písma) pomocou písmen latinky.

Hoci bežný slovenský názov je pchin-jin, lepšie je používať názov **chan-jü pchin-jin** (pozri nižšie), aby sa zabránilo zámene s (už zriedkavým) podobným taiwanským systémom nazývaným tchung-jung pchin-jin. V nasledujúcom texte slovo „pchin-jin“ vždy znamená chan-jü pchin-jin.

Čínske deti sa v škole (od 60. rokov) najprv učia pchin-jin a až potom sa učia štandardné čínske písmo.

## Čínske názvy

* čín. 拼音 – v pchin-jine: pīnyīn (menej presne: pinyin) – v slovenskom prepise: **pchin-jin** – doslovný význam: fonetické písanie, hláskové písmo
* čín. 漢語拼音 – v pchin-jine: Hànyǔ Pīnyīn (menej presne: hanyu pinyin) – v slovenskom prepise: **chan-jü pchin-jin** – doslovný význam: fonetické písanie čínštiny
* čín. 漢語拼音方案 -v pchin-jine: Hànyǔ Pīnyīn Fāng'àn (menej presne: hanyu pinyin fang'an) – v slovenskom prepise: **chan-jü pchin-jin fang-an** – doslovný význam: systém (alebo návrh) pre fonetické písanie čínštiny
* čín. 拼音字母 – v pchin-jine: pīn​yīnzì​mǔ (menej presne: pinyinzimu) – v slovenskom prepise: **pchin-jin c'-mu** – doslovný význam: fonetické písmená, fonetický zápis

## Charakteristika

Pchin-jin pozostáva z znakov latinskej abecedy doplnených diakritickými znamienkami, ktoré vyjadrujú tonálne rozdiely medzi homografickými slabikami.

### Rozdiely oproti slovenskej výslovnosti

Systém pchin-jin nie je vždy totožný so zaužívanou výslovnosťou latinských písmen v európskych jazykoch. Hlavným rozdielom je, že páry znelá-neznelá spoluhláska (napr. *b-p*, *g-k*) používa na zápis spoluhlások s prídychom a bez prídychu (*p-pch*, *k-kch*)

## Kodifikácia

Čína oficiálne schválila štandard pchin-jin v roku 1958; od toho istého roku sa vyučuje aj na čínskych školách. Organizácia Spojených národov pchin-jin v roku 1977 prijala ako medzinárodný štandard prepisu čínskych geografických názvov. Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (ISO) zaviedla pchin-jin ako štandard na transliteráciu modernej čínštiny pod číslom ISO-7098:1991.

## Iné transkripčné systémy

Na Slovensku a Česku sa používa štandard vypracovaný v Česko-Slovensku kolektívom sinológov Orientálneho ústavu začiatkom 50. rokov. Tento štandard je na Slovensku kodifikovaný ako súčasť Pravidiel slovenského pravopisu.

V angličtine sa niekedy používa Wadov-Gilesov systém a iné jazyky majú rôzne prispôsobené systémy. Ani jeden z uvedených transkripčných systémov nezachytáva tonálne rozdiely v homografických slabikách.

## Referencie

## Externé odkazy

* New Edition Hanyu Pinyin Syllable Table Archivované 2009-01-24 na Wayback Machine
* automatický konvertor pchin-jin↔česká (slovenská) transkripcia (cz)
* Pravidlá slovenského pravopisu
* Transkripcia čínštiny (cz)
* Automatický konvertor znakov do systému pchin-jin
# Obdobie Jajoi

|  |
| --- |
| Samuraji z klanu Satsuma počas obdobia Bošinskej vojny. |
| **Dejiny Japonska** |
| * Japonský paleolit
* Obdobie Džómon
* Obdobie Jajoi
* Obdobie Jamato
	+ Obdobie Kofun
	+ Obdobie Asuka
* Obdobie Nara
* Obdobie Heian
* Obdobie Kamakura
* Obdobie Muromači
	+ Obdobie Sengoku
* Obdobie Azuči-Momojama
* Obdobie Edo
* Obdobie Meidži
	+ Reformy Meidži
* Obdobie Taišó
* Obdobie Šówa
* Obdobie Heisei
* Obdobie Reiwa
 |

Rekonštrukcia strážnej veže z obdobia Jajoi v Jošinogari
**Obdobie Jajoi** (iné názvy: **obdobie jajoi, jajoi, Jajoi, jajojské/jajoiské obdobie, éra Jajoi, jajojská/jajoiská kultúra, kultúra Jajoi**; jap. 弥生時代 – Jajoi džidai) je japonské prehistorické obdobie resp. zodpovedajúca archeologická kultúra nasledujúce/-ca po období Džómon a trvajúce približne od roku 900 pred Kr. (staršie sa uvádzalo 500/300 pred Kr.) až do roku 300 po Kr.

Názov obdobia je odvodený od tokijského predmestia Jajoi, kde sa prvýkrát v roku 1884 našla pre túto dobu charakteristická keramika. Japonsko vtedy vstúpilo zároveň do železnej aj bronzovej doby, pretože znalosť spracovania oboch kovov bola sem z kontinentu prinesená súčasne. Vplyv na formovanie novej kultúry mala pokročilejšia čínska kultúra. Tato vyspelá kultúra sa postupne integrovala do menej vyzretej kultúry Japonska, ktorej sa prispôsobila.

Z Číny boli dovezené nové rastliny (moruša) a vzniklo tu tkáčstvo. Korejský prisťahovalci priniesli spôsoby poľnohospodárstva najmä pestovania ryže. Bol vybudovaný kompletný zavlažovací systém v povodí rieky Abe.

Jedným z typických kovových výrobkov boli zvony *dótaku* (銅鐸) vyrábané z pomerne tenkého bronzu a bohato zdobené. Najstaršie nájdené *dótaku* pochádzajú z 2. alebo 3. storočia čo zodpovedá koncu obdobia Jajoi. Boli zrejme používané ako symboly moci a pri náboženských rituáloch.

## Keramika

Bola jednoduchšia ako v období Džómon, ale mala dokonalejšie vypracovanie, vypaľovala sa. Keramika bola stále vyrábaná zo stočených povrazcov hliny, ale mohol už byť používaný primitívny kruh. Je známych 5 druhov keramiky.

Typické pre túto kultúru sú džbány s dlhým hrdlom, hlboké misy, hrnce so širokým ústím a nádoby na vysokých nohách. Keramika je často zdobená jednoduchými rytými geometrickými vzormi.

Ľudia kultúry Jajoi už mali pohrebnú keramiku.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Obdobie Jajoi**

## Zdroje

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Období Jajoi na českej Wikipédii (číslo revízie nebolo určené).*
# Kalk

**Kalk** je slovo alebo slovné spojenie vytvorené z prvkov domáceho jazyka napodobnením štruktúry slova či slovného spojenia v cudzom jazyku so zachovaním jeho vnútornej formy a jazykového vyjadrenia rovnakých motivačných vzťahov. Zjednodušene povedané je to slovo doslovne preložené z cudzieho jazyka.

Príklady na kalky v slovenčine: mrakodrap (z nem. *Wolkenkratzer*), počítač (z angl. *computer*/nem. *Rechner*), vodotesný (z nem. *wasserdicht*), svedomie (z lat. *conscientia*), ďalekohľad (z lat. *telescopium*).

Druhy:

* sémantický kalk: v domácom jazyku sa na pomenovanie použije slovo s rovnakým významom ako v cudzom jazyku (napr. v jazykovede radix (lat.) – koreň)
* slovotvorný kalk: napodobnenie slovotvornej resp. pomenovacej štruktúry slova v pôvodnom jazyku (napr. computer – počítač)
* polokalk: časť slova je kalk, časť iba zvukové prispôsobenie (napr. Baumwolle (nem.) – bavlna)

## Zdroje

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* kalky. In: MISTRÍK, Jozef, et al. *Encyklopédia jazykovedy*. 1. vyd. Bratislava : Obzor, 1993. 513 s. ISBN 80-215-0250-9. S. 229 – 230.