Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Dieselový rušeň

Rušeň radu 770
Americký rušeň radu 921
Vymontovaný 6-valcový preplňovaný motor z rušňov radu 751 v pražskom vršovickom depe.
**Dieselový rušeň** je jedným z najobvyklejších trakčných vozidiel na súčasnej železnici, ktoré je poháňané naftovým motorom. Nahradil skôr používané parné rušne, a to najmä na menej frekventovaných tratiach, kde neprebehla elektrifikácia. Okrem klasických dieselových rušňov existujú aj motorové vozne.

## Prenos výkonu

Veľkým konštrukčným problémom je prenesenie veľkého výkonu hnacieho motora na kolesá vozidla v širokom rozsahu prevádzkových režimov. Preto sa pri trakčných koľajových vozidlách resp. na lokomotívach používajú rôzne systémy na prenos výkonu.

### Elektrický prenos výkonu

Najpoužívanejší je elektrický prenos výkonu. Umožňuje relatívne ľahkú reguláciu chodu, ktorá je uskutočňovaná vždy v elektrickej časti pohonu. Elektrické motory sa tiež dajú dobre využívať aj na elektrodynamické brzdenie. V rušni netreba mať ani mechanickú prevodovku, ani spojku. V takej lokomotíve je spaľovací motor, obvykle ide o naftový motor, pevne spojený s elektrickým generátorom, ktorý vyrába elektrickú energiu na pohon vozidla vlastnými trakčnými elektromotormi. Využíva ho napríklad rušeň r. 753 alebo prototypový motorový vozeň r. 860. Niektoré rušne môžu mať na spoločnom hriadeli umiestnené dva rôzne elektrické generátory, pričom jeden z nich slúži ako zdroj trakčnej energie (obvykle jednosmerný generátor) a druhý napr. na elektrické vykurovanie vlaku (obvykle ide o alternátor).

### Hydrodynamický prenos výkonu

Hydrodynamický prenos výkonu sa odohráva v hydrodynamickom meniči. Hydrodynamický menič je vlastne spojenie olejového čerpadla s olejovou turbínou. Rušne tohoto typu majú obvykle mechanickú prevodovku. Menič nahradzuje mechanickú spojku, niekedy len pre nižšie rýchlosti. Používa sa v niektorých posunovacích rušňoch, alebo vo výkonnejších motorových vozňoch.

### Mechanický prenos výkonu

Mechanický prenos výkonu je vo svojom princípe veľmi podobný mechanickým pohonom používaných u väčšiny cestných motorových vozidiel – sústava obsahuje: bežný naftový motor, mechanickú prevodovku, mechanickú spojku medzi hnacím a hnaným hriadeľom. Využíva sa v menších posunovacích rušňoch alebo motorových vozňoch s malým výkonom.

### Hybridné riešenia

Občas sa objavujú rôzne hybridné riešenia, ako je napríklad *elektromechanický prenos výkonu* použitý v Slovenskej strele, alebo *hydromechanický prenos výkonu*.

## Pozri aj

* Rušeň
* Motorový vozeň

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Dieselový rušeň**
# Severn (prítok Bristolského zálivu)

|  |
| --- |
| Severn |
| Rieka |
|  Rieka Severn  |
| Štát |  Veľká Británia |
| Konštituentná krajina | Anglicko, Wales |
|  |
|  |
| Prameň | Kambrijské hory |
| Ústie | Bristolský záliv |
|  - výška | 0 m |
|  |
| Dĺžka | 390 km |
| Prietok |  |
|  - priemerný | 250 m³/s |
|  |
|

 Severn na území Anglicka a Walesu

 |
|

 Povodie rieky Severn

 |
|  Interaktívna mapa toku
 |
|  |
| **Portály, ktorých súčasťou je táto stránka:**

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Geografický portál  Britský portál |

 |
|  |

**Severn** (anglicky *River Severn*, walesky *Afon Hafren*) je rieka v Anglicku a vo Walese (Spojené kráľovstvo). Je 310 km dlhá (s estuármi až 390 km), a je tak najdlhšou riekou v krajine. Povodie má rozlohu 21 000 km².

## Priebeh toku

Pramení na východných svahoch Kambrijských hôr. Tečie prevažne po rovine. Ústi do Bristolského zálivu v Keltskom mori (Atlantický oceán).

## Vodný režim

Zdrojom vody sú prevažne zrážky. Najvyšší prietok dosahuje na jeseň a v zime, zatiaľ čo v lete sa stáva plytkou. Priemerný ročný prietok vody je približne 250 m³/s.

## Využívanie

Vodná doprava je možná od Stourportu, pričom na dolnom toku je dostupná pre námorné lode. Je spojená kanálmi s riekami Temža, Trent, Mersey. Cez estuár bol v roku 1966 postavený vysoký most Severn Bridge a neďaleko mesta Bristol bol vybudovaný tunel. Na rieke ležia mestá Shrewsbury, Worcester, Gloucester a na brehoch estuária Newport a Cardiff. Voda slúži aj na chladenie jadrových elektrární Oldbury a Berkeley.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Severn (prítok Bristolského zálivu)**

## Zdroj

* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Severn (přítok Bristolského zálivu) na českej Wikipédii.*
# Železnica s normálnym rozchodom

Koľajová splietka rozchodov 1 000, 1 435 a 1 520 mm v závode Škoda Plzeň
**Železnica s normálnym rozchodom** je železnica s rozchodom koľají 1 435 mm (4 stopy 8 ½ palca).

Je dnes štandardom na približne 60 % železníc vo svete, vrátane väčšiny železničných správ v Európe (mimo železníc v Portugalsku, Španielsku [1 668 mm], Fínsku, štátov SNŠ [1 520 mm]).

Vo väčšine krajín však existuje viacero tzv. „úzkorozchodných“ tratí, t. j. s rozchodom koľaje menším ako 1 435 mm, najčastejšie v rozsahu 600 – 1 000 mm. Zväčša však majú len miestny, či turistický charakter a dosahujú dĺžku len niekoľkých kilometrov.

Normálny rozchod sa často používa aj ako rozchod električkových koľají (na Slovensku v Košiciach, v Česku všetky električkové siete).

## Pozri aj

* Širokorozchodná železnica
* Úzkorozchodná železnica

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Železnica s normálnym rozchodom**

## Externé odkazy

* Prehľad železničných tratí Slovenska všetkých rozchodov, vrátane zrušených a plánovaných
# Chicagske metro

Typický pohľad na nadzemku vo finančnom centre mesta (The Loop)
Mapa siete
**Metro** v americkom meste **Chicago** je systém podzemnej a nadzemnej dráhy. Metro je prevádzkované spoločnosťou Chicago Transit Authority (CTA) a slúži obyvateľom mesta Chicago a ôsmim najbližším predmestiam. 15% tratí je podzemných, 60% je nadzemných (odtiaľ prezývka El - elevated - nadzemný) a ostávajúcich 25 % tratí vedie po zemi (samozrejme okrem prejazdov cez ulice - tie musia byť vždy nad alebo pod cestou - v trati je totiž vedená elektrina). V centre je systém prevažne podzemný, okolo centra a na bližších predmestiach je nadzemný. Celá sieť pozostáva z 8 liniek označených farbami. Najvyťaženejšie z nich, červená a modrá, fungujú 24 hodín denne. Za bežný pracovný deň využije Chicagske metro priemerne 658 524 ľudí.

## Linky

█ **Červená** - najpoužívanejšia linka vedúca v severno-južnom smere, prechádza centrom. Funguje 24 hodín denne, 7 dní v týždni.

█ **Modrá** - druhá najpoužívanejšia linka, z veľkej časti nadzemná, vedie z medzinárodného letiska O'Hare juhovýchodne do centra, kde zatáča a vedie juhozápadne. Rovnako ako červená linka operuje 24 hodín denne, 7 dní v týždni.

█ **Zelená** - vedie zo západu, prechádza centrom a ďalej pokračuje na juh. Je úplne celá nadzemná.

█ **Hnedá**

█ **Oranžová**

█ **Ružová**

█ **Fialová**

█ **Žltá**

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Chicagske metro**
# 375 Ursula

|  |
| --- |
| 375 Ursula |
| planétka |
|   |
| Objav |
| Objaviteľ | Auguste Charlois |
| Dátum objavu | 18. september 1893 |
| Označenia | 1893 AL |
| Kategória | planétky hlavného pásu |
| Elementy dráhy Epocha 30. január 2005 (JD 2453400,5)  |
| Excentricita *(e)* | 0,107 |
| Veľká polos *(a)* | 467,42 Gm (3,125 AU) |
| Perihélium *(q)* | 417,247 Gm (2,789 AU) |
| Afélium *(Q)* | 517,593 Gm (3,46 AU) |
| Obežná doba *(P)* | 2017,268 d (5,52 a) |
| Priemerná obežná rýchlosť | 16,85 km/s |
| Uhol sklonu dráhy k ekliptike *(i)* | 15,931° |
| Dĺžka výstupného uzla *(Ω)* | 336,686° |
| Argument perihélia *(ω)* | 344,757° |
| Stredná anomália *(M)* | 85,323° |
| Fyzikálne vlastnosti |
| Rozmery | 85 - 190 km |
| Hmotnosť | *?* |
| Hustota | *?* |
| Povrchová gravitácia | *?* |
| Úniková rýchlosť | *?* |
| Rotačná perióda | *?* |
| Spektrálna trieda | *?* |
| Absolútna veľkosť | 7,47 |
| Albedo | *?* |
| Priemerná povrchová teplota | *?* |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**375 Ursula** je planétka v hlavnom páse planétok.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **375 Ursula**

## Externé odkazy

* 375 Ursula – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 375 Ursula – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 375 Ursula – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 375 Ursula – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

*… | 374 Burgundia | **375 Ursula** | 376 Geometria | …*
# American Museum of Natural History

|  |
| --- |
| American Museum of Natural History |
|
American Museum of Natural History |
| Základné údaje |
| Adresa | Central Park West at 79th Street New York, Spojené štáty |
| Typ | Natural History |
| Návštevníci | asi 4 000 000 náštev ročne |
| Vedenie inštitúcie |
| Riaditeľ | Ellen V. Futter |
|

---

 |
|  Poloha v rámci New Yorku (interaktívna mapa) |
|

---

 |
| Web |  |
| Commons | American Museum of Natural History |

**American Museum of Natural History** alebo **Americké prírodovedné múzeum** je jedno z najväčších múzeí sveta. Nachádza sa v Upper West Side na ostrove Manhattan v New Yorku v Spojených štátoch amerických. Pozostáva z 25 prepojených budov, ktoré ukrývajú 46 sál so stálymi výstavami, výskumné laboratória a renomovanú knižnicu. Zbierky múzea obsahujú viac ako 32 miliónov exemplárov, z ktorých môže byť vystavený len malý zlomok. Múzeum zamestnáva viac ako 200 vedcov a každý rok sponzoruje viac než 100 špecializovaných vedeckých expedícií.

## História budovy

Múzeum bolo založené roku 1869. Než bolo postavené jeho súčasné sídlo, bolo umiestnené v starej budove Arsenal v Central Parku. Múzeum založili Theodor Roosevelt st., otec prezidenta Theodora Roosevelta, John David Wolfe, William T. Blodgett, Robert L. Stuart, Andrew H. Green, Robert Colgate, Morris K. Jesup, Benjamin H. Field, D. Jackson Steward, Richard M. Blatchford, John Pierpont Morgan, Adrian Iselin, Moses H. Grinnell, Benjamin B. Sherman, AG Phelps Dodge, William A. Haines, Charles A. Dana, Joseph H. Choate, Henry G. Stebbins, Henry Parish a Howard Potter. Uskutočnil sa tak sen prírodovedca Alberta S. Bickomora, ktorý za založenie prírodovedného múzea v New Yorku loboval po niekoľko rokov. Jeho žiadosť, zaštítená mocnými sponzormi, získala podporu guvernéra štátu New York Johna Thompsona Hoffmana, vďaka ktorému bolo múzeum 6. apríla 1869 oficiálne založené.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **American Museum of Natural History**

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku American Museum of Natural History na anglickej Wikipédii.*
# William Wordsworth

|  |
| --- |
| William Wordsworth |
|
Benjamin Haydon, Národná portrétna galéria |
| Narodenie | 7. apríl 1770 Cockermouth, Spojené kráľovstvo |
| Úmrtie | 23. apríl 1850 (80 rokov) Rydal Mount, Spojené kráľovstvo |
| Odkazy |
| Projekt Gutenberg | William Wordsworth (plné texty diel autora) |
| Commons |  William Wordsworth |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Britský portál  Literárny portál  Biografický portál |

 |

**William Wordsworth** (IPA: [wəːdz'wəːθ]) (\* 7. apríl 1770, Cockermouth, Spojené kráľovstvo  –  † 23. apríl 1850, Rydal Mount, Spojené kráľovstvo) bol anglický básnik, predstaviteľ romantizmu - konkrétne skupiny jazernej školy.

V roku 1798 vydal so S. T. Coleridgom *Lyrical Ballads* (*Lyrické balady*). Wordsworth vo svojej tvorbe odmietol hlavné témy 18. storočia: vkus, pravidlá, formy.
Básnikovu obrazotvornosť vnímal ako nádobu múdrosti. Básnikovo nadanie tvorivou fantáziou podľa neho odhaľovalo vnútorným zrakom tú najvyššiu pravdu. Vnímavá ľudská duša totiž dokáže odhaliť, či rozoznať pravdu. A vnímavou je hlavne duša básnikova. Prvý princíp romantizmu: „Básnik je prorok a mudrc,“ teda Wordsworth spojil s druhým: „Básnická pravda je pravda citu.“

## Život

William Wordsworth sa narodil v Lake District, študoval na Cambridgeskej univerzite. Po štúdiách navštívil Francúzsko, kde sa nakazil revolučnou horúčkou. Bol zapletený do ľúbostnej aféry a mal nemanželské dieťa. Za hodnotné považoval dve osoby vo svojom živote - vnímavú a oddanú sestru Dorothy a básnika Samuela Taylora Coleridgea, s ktorým aj spolupracoval na diele Lyrické balady.

## Dielo

### Lyrické balady (The Lyrical Balads)

Dielo vzniklo v roku 1798. V úvode objasnil svoju filozofiu. Jazyk a podstatu poézie odsunul preč od klišé. Vypracoval módu 18. storočia, poéziu do krajnosti zjednodušil a pohol smerom ku každodennej hovorovej reči a života obyčajných ľudí. Wordsworth nevynikal v opisoch prírodnej scenérie, radšej odhaľoval, čo sa stane, keď sa sila prírody stretne so silou vnímavosti ľudskej mysle - interakcia prírody a ľudskej prirodzenosti, ktorá ho povzbudzovala a stimulovala. V diele sa vo veľkej miere ukázali jeho panteistické náhľady na svet. Podľa Wordswortha je príroda veľkým učiteľom morálnych hodnôt a prapôvodcom šťastia a je sídlom Boha. Uctieva jednoduché národy žijúce v srdci prírody, pretože sú čistejšie a múdrejšie než civilizovaní ľudia a aj ich jazyk je menej skazený.

### Ostatné diela

* *Michael*
* *Sonet skomponovaný pod westminsterským mostom* (The Sonnet Composed Upon Westminster Bridge)
* *Osamelý kosec* (The Solitary Reaper)
* *Žlté narcisy* (The Daffodils)
* *Predohra* (The Prelude) - autobiografická báseň z rokov (1798 až 1805), ktorú niekoľkokrát revidoval a rozširoval. Vyšla až po autorovej smrti.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **William Wordsworth**
# Sputnik 7

**Sputnik-7** bol prvý sovietsky pokus o vypustenie sondy na prieskum Venuše. Sonda bola úspešne vypustená 4. februára 1961 na obežnú dráhu Zeme pomocou SL-6/A-2-e odpaľovacieho zariadenia. Odpaľovacia hmotnosť pozostávala zo zemskej odpaľovacej obežnej platformy (Ťaželyj sputnik 4) a sondy Venera. Štvrtý stupeň, raketa Molnija, mal odpáliť sondu k pristátiu na Venuši po jednom obehu okolo Zeme, ale zlyhalo zapaľovacie zariadenie (pravdepodobne kvôli chybe na časovači) a sonda ostala na obežnej dráhe okolo Zeme. Kvôli jej veľkosti (6 483 kg), nesovietski pozorovatelia predpokladali, že ide o zrušenú misiu pilotovanú ľudskou posádkou, neskôr predpokladali, že ide o zariadenie na odpaľovanie planetárnych sond z obežnej dráhy. Zvyšky sondy Sputnik 7 dopadli v oblasti Sibíri, kde z nej objavili kus s vlajkou.

## Pozri aj

* Sputnik 6
* Sputnik 8

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Sputnik 7 na anglickej Wikipédii.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Portál slnečná sústava Kozmonautický portál |
# 5261 Eureka

|  |
| --- |
| 5261 Eureka |
| planétka |
| Objav |
| Objaviteľ | David H. Levy |
| Dátum objavu | 20. jún 1990 |
| Miesto objavu | Observatórium Palomar |
| Názov podľa | Heuréka |
| Označenia | 1990 MB |
| Kategória | Mars križujúce planétky |
| Elementy dráhy Epocha 14. júl 2004 (JD 2453200,5)  |
| Excentricita *(e)* | 0,065 |
| Veľká polos *(a)* | 227,908 Gm (1,523 AU) |
| Perihélium *(q)* | 213,132 Gm (1,425 AU) |
| Afélium *(Q)* | 242,684 Gm (1,622 AU) |
| Obežná doba *(P)* | 686,829 d (1,88 a) |
| Priemerná obežná rýchlosť | 24,11 km/s |
| Uhol sklonu dráhy k ekliptike *(i)* | 20,280° |
| Dĺžka výstupného uzla *(Ω)* | 245,108° |
| Argument perihélia *(ω)* | 95,361° |
| Stredná anomália *(M)* | 104,086° |
| Fyzikálne vlastnosti |
| Rozmery | ~2-4 km |
| Hmotnosť | ? kg |
| Hustota | ? g/cm³ |
| Povrchová gravitácia | ? m/s² |
| Úniková rýchlosť | ? km/s |
| Rotačná perióda | ? d |
| Spektrálna trieda | ? |
| Absolútna veľkosť | 16,1 |
| Albedo | ? |
| Priemerná povrchová teplota | ~225 K |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**5261 Eureka** je planétka, ktorá bola objavená dňa 20. júna 1990 na observatóriu Palomar. Ide o prvý známy trójan Marsu, čiže teleso, ktoré obieha Slnko v libračnom bode planéty Mars.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **5261 Eureka**

## Externé odkazy

* 5261 Eureka – vlastnosti a orbitálny diagram v JPL Small-Body Database NASA (po anglicky)
* 5261 Eureka – orbitálne vlastnosti a pozorovania na webe Minor Planet Center (po anglicky)
* 5261 Eureka – orbitálne vlastnosti na astronomickom serveri Pedagogickej fakulty ZČU v Plzni (po česky)
* 5261 Eureka – poloha na hviezdnej mape na webe Heavens-Above

*… | 5260 Philveron | **5261 Eureka** | 5262 Brucegoldberg | …*
# Apollinaris Patera

|  |
| --- |
| Apollinaris Patera |
|  topografická mapa sopky Apollinaris Patera

---

 |
| Poloha | 9.3S × 174.4E |
| Útvar | Štítová sopka |
| Výška | ~ 5 km |
| Maximálna hĺbka | 1 km |
| Rozmery | 296 km |
| Meno | podľa albedového mena |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**Apollinaris Patera** je štítová sopka na povrchu Marsu, ktorá sa nachádza na severnej pologuli blízko rovníka juhovýchodným smerom od štítovej sopky Elysium Mons na planine Elysium Planitia severne od kráteru Gusev.

## Charakteristika

Veľkost základne je 296 kilometrov (iné zdroje uvádzajú veľkosť základne 180 × 280 kilometrov). Na vrcholku sopky je plytký kráter s nepravidelným okrajom, pri ktorom sa predpokladá vznik spojený s explozívnym vulkanizmom. Okrem prejavov explózie, sa tu nachádza aj výlevný vulkanizmus, ktorý vytvoril rozsiahlu výlevnú plošinu v prevažujúcom južnom až juhovýchodnom smere. Vzhľad vulkánu naznačuje, že explozívna erupcie sú staršieho dáta a že výlevný vulkanizmus nasledoval až po explózii vulkánu (skorý hesperian či neskorý noachian). V západnej časti sopky sú viditeľné prejavy sklzov, ktoré napovedajú, že tunajší materiál je tvorený sopečným popolom.

Vek sopky sa odhaduje na 3 miliardy rokov či viac ako 3,5 miliardy rokov. Aj keď sa vypína iba približne 5 kilometrov nad nulovú hladinu Marsu, je vrchol väčšinu času zahalený v mrakoch. Najväčší kráter nachádzajúci sa na vrcholku sopky dosahuje priemeru 80,5 kilometrov s najväčšou hĺbkou okolo 1 kilometru.

Pomenovaný bol v roku 1973 po horúcom prameni nachádzajúcom sa severozápadne od talianskehoo Ríma v oblasti Etrúria.

Na snímkoch je možné pozorovať aj vzťah magmatizmu a ľadu viazaného v pôde. Vďaka uvoľnenému teplu z magmy dochádzalo k roztopeniu podzemného ľadu v regolite, čo viedlo k lokálnym záplavám.

## Referencie

## Pozri aj

* Zoznam pohorí na Marse
* Apollinaris Tholus

## Externé odkazy

* Apollinaris Patera na mapách google.com

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Apollinaris Patera na českej Wikipédii.*
# Ares Vallis

Ares Vallis vyfotografované sondou Mars Pathfinder
**Ares Vallis** je údolie alebo riečisko na povrchu Marsu, ktoré bolo najpravdepodobnejšie vytvorené tečúcou vodou. Názov oblasti je odvodený z gréckeho mena pre Mars: Ares, ktorý bol bohom vojny. Údolie sa tiahne od pahorkatiny Margaritifer Terra, kde sa spája s depresiou Iani Chaos (180 km dlhá a 200 široká) 100 kilometrovou prechodnou oblasťou. Pokračuje cez Xanthe Terra a vlieva sa do oblasti Chryse Planitia.

V oblasti údolia Ares Vallis pristála 4. júla 1997 americká planetárna sonda Mars Pathfinder neďaleko hranice s oblasťou Chryse Planitia, ktorá na svojej palube mala malé robotické vozidlo Sojourner, ktoré sa po oblasti pohybovalo a podrobovalo ju detailnému prieskumu. Oblasť bola vybraná z niekoľkých dôvodov. Jej rovný charakter umožňoval bezpečné pristátie a jej pozícia do 20° zaručovala dostatok slnečného svetla pre solárne panely, oblasť súčasne ponúkala väčšie spektrum študijného materiálu (rôzne druhy hornín, pôdy a odhadoval sa výskyt tečúcej vody v minulosti).

V oblasti sa nachádzajú sedimenty, či erodované kamene, čo sú dôkazy naznačujúce existenciu tekutej vody na povrchu.

## Referencie

## Zdroj

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Portál slnečná sústava |

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Ares Vallis na českej Wikipédii.*
# Arandas (kráter)

|  |
| --- |
| Arandas |
| Poloha | 42,77°S, 15,17°Z |
| Útvar | kráter |
| Rozmery | priemer 25,1 km |
| Meno | mesto Arandas (Mexiko) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**Arandas** je kráter na Marse, ktorý sa nachádza na súradniciach 42,77° severne a 15,17° západne. V priemere má 25,1 km a je pomenovaný po meste v Mexiku.
# Becquerel (kráter)

|  |
| --- |
| Becquerel |
| Oblasť | Arabia Terra |
| Poloha | 21.8° S, 351° V |
| Útvar | kráter |
| Rozmery | priemer 167,0 km |
| Meno | Henri Becquerel |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**Becquerel** je impaktný kráter Marsu s priemerom 167 km nachádzajúci sa v oblasti Arabia Terra. Fotografie sondy Mars Global Surveyor odhalili obrovské vrstvy usadenín v tomto kráteri. Tieto usadeniny sa javia len niekoľko metrov hrubé s rôznymi druhmi hrubosti. Najnovšie výskumy stanovili presnú hrúbku usadenín v kráteri. 66 druhov usadenín patrí do jednej skupiny s hrúbkou približne 3,6 m, do ďalšej skupiny patria usadeniny s hrúbkou až do 36 m. Modely na takéto výpočty sú zvyčajne vytvorené na Zemi pomocou pohybu vody. Vulkanické usadeniny nevytvárajú prúdy popola a lávy takejto pravidelnej hrúbky a žiadne ďalšie prírodné javy sa ani zďaleka nepribližujú sopečnej činnosti.

Existujú tu cyklické premeny v hrúbke vyvrhnutých sedimentárnych usadenín, ktoré pravdepodobne poukazujú na cyklické premeny v prostredí počas ukladania usadenín. Väčšina usadenín sú paralelné navzájom, čo bolo spôsobené vertikálnym usadzovaním, ale niektoré, usadené priečne, naznačujú, že v čase vzniku boli presúvané po povrchu vetrom alebo vodou. Usadený materiál je ľahko erodovaný a aktívna veterná erózia môže pokračovať až dodnes.

Je pomenovaný po Antoinovi H. Becquerelovi

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Becquerel (kráter)**

## Externé odkazy

* Prieskum Marsu (po anglicky)
* Množstvo usadenín v kráteri Becquerel (po anglicky)

Vrstvy usadenín v kráteri Becquerel
# Bonestell (kráter)

|  |
| --- |
| Bonestell |
| Poloha | 42,37°S; 30,57° Z |
| Útvar | kráter |
| Rozmery | priemer 42,4 km |
| Meno | Chesley Bonestell (USA) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**Bonestell** je kráter na Marse, ktorý sa nachádza na súradniciach 42,37° S a 30,57° Z. Má priemer 42,4 km a je pomenovaný po americkom vesmírnom maliarovi (1888 – 1986) Chesley Bonestellovi.

## Referencie
# Cerulli (kráter)

|  |
| --- |
| Cerulli |
|  Kráter Cerulli pohľad z HiRISE

---

 |
| Poloha | 32,5°S; 337,9° Z |
| Útvar | kráter |
| Rozmery | priemer 130 km |
| Meno | Vincenzo Cerulli (Taliansko) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Astronomický portál  Portál slnečná sústava |

 |

**Cerulli** je kráter na Marse, ktorý sa nachádza na súradniciach 32,5° S a 337,9° Z. Má priemer 130 km a je pomenovaný po talianskom astronómovi (1859 – 1927) Vincenzovi Cerulli.

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Cerulli (kráter)**
# Gale (kráter)

Snímka krátera Gale. Elipsa vyznačuje pristávaciu oblasť pre rover Curiosity.
**Gale** je impaktný kráter na planéte Mars. Má priemer cca 150 km a vznikol pravdepodobne pred 3,5 až 3,8 miliardami rokov. Leží blízko rovníku. Je nazvaný podľa austrálskeho amatérskeho astronóma Waltera Galea.

Kráter je lokalizovaný na mieste o súradniciach 5,4° južnej šírky a 137,8° východnej dĺžky. V strednej časti krátera sa rozprestiera veľké nesymetrické centrálne pohorie Aeolis Mons (neoficiálne nazývané aj *Mount Sharp*), ktoré sa vypína do výšky 4 – 5 km nad rovinaté dno krátera. V Aeolis Mons sa nachádza niekoľko menších, ale strmých kaňonov, v ktorých sú obnažené rozsiahle geologické vrstvy. Medzi centrálnym pohorím a okrajmi kráteru sa nachádzajú prevažne planiny, pričom v severnej časti krátera je ich povrch rovnejší a nižšie položený ako v južnej časti.

Kráter vytvoril teleso veľkosti max. 17 km a vyvrhlo min. 3 600 km³ roztaveného materiálu.

V kráteri sa nachádzalo slané jazero.

Kráter Gale bol vybraný ako cieľ robotickej prieskumnej sondy NASA Curiosity. Tá úspešne pristála 6. augusta 2012 v severozápadnej časti krátera na planine Aeolis Palus.

## Referencie

## Externé odkazy

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál Portál slnečná sústava |

* NASA's Next Mars Rover to Land at Gale Crater Archivované 2020-05-11 na Wayback Machine (po anglicky)