Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Postimees

|  |
| --- |
| Naslovnica prvog izdanja (1857.) |
| Tip | dnevne novine |
| Vlasnik | AS Postimees Grupp |
| Osnivači | Johann Voldemar Jannsen |
| Glavni urednik | Marti Aavik |
| Urednik kolumni | Martin Ehala |
| Sportski urednik | Henry Lääne |
| Foto urednik | Erik Prozes |
| Osoblje | cca. 250 |
| Osnivanje | 5. lipnja 1857. |
| Jezik | estonski jezik |
| Pismo | latinica |
| Sjedište | Tartu maantee 80  Tallinn, Estonija |
| Država |  Estonija |
| Tiraž | 40,100 (travanj 2019.) |
| Sestrinske novine | *Pärnu Postimees* |
| ISSN | 1406-0981 |
| Službeni website | postimees.ee |

Postimees (srpskohrvatski: *Poštar*), estonske dnevne novine koje je 1857. godine uspostavio estonski preporoditelj Johann Voldemar Jannsen. Tadašnje *Perno Postimees ehk Näddalaleht* (danas regionalne novine *Pärnu Postimees*) nisu izlazile na dnevnoj bazi, ali su bile prva redovna tiskovina tiskana na estonskom jeziku. Godine 1891., *Postimees* postaju dnevne novine i tako postaju prve dnevne novine u Estoniji. *Postimees* neprekinuto izlazi na dnevnoj bazi od 1891. godine (iako je za vrijeme Sovjetskog Saveza preimenovana u *Edasi*), a online izdanje dostupno je od 1995. godine. Aktualni glavni urednik je Marti Aavik, a same novine broje oko 250 djelatnika. Vlasnik je multimedijska grupacija AS Postimees Grupp.

*Postimees* trenutno izlazi šest dana u tjednu te ima najveću tiražu od svih estonskih novina - tiraža za radne dane je oko 55,000 brojeva, dok za vikende iznosti 72,000. Čak 97% tiraže *Postimeesa* otpada na redovne pretplatnike, dok samo 3% otpada na individualnu prodaju. Vikend izdanje, koje izlazi subotom, sadrži cijeli niz posebnih priloga kao i televizijski vodič.

*Postimees* također ima važnu povijesnu ulogu jer je imao značajnu ulogu u buđenju nacionalne svijesti tokom Estonskog narodnog preporoda.

## Reference

## Vanjske veze

* Službeni veb-sajt
* Postimees news in English
* Postimees 1926 and 1930s Arhivirano 2022-02-01 na Wayback Machine-u in Estonian
# Johann Voldemar Jannsen

| Johann Voldemar Jannsen |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 16. svibnja 1819.  Vändra, Estonija (tada  Rusko Carstvo) |
| Smrt | 13. srpnja 1890.  Tartu, Estonija (tada  Rusko Carstvo) |
| Djeca | Lydia Koidula |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | učitelj, pjesnik, publicist |
| Opus |
| Književni pravac | romantizam |
| Jezik | estonski jezik |
| Znamenita djela |
| * "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm" (pjesma, 1869.)
 |

**Johann Voldemar Jannsen** (Vändra, 16. svibnja 1819. – Tartu, 13. srpnja 1890.), estonski pjesnik, novinar i publicist koji je imao značajnu ulogu u periodu Estonskog narodnog preporoda. Jannsen je većinom djelovao na području Livonije, tadašnje regije Ruskog Carstva.

Iako je isprva bio djelatnik crkve, od 1844. godine bavi se učiteljskim poslom, prvo u rodnoj Vändri, a onda i u Pärnuu. Spisateljskim radom počeo se baviti u tom periodu, prevodeći duhovnu poeziju na estonski jezik, da bi kasnije počeo pisati i vlastite pjesme. Njegova tri kapitalna djela sadrže ukupno 1,003 pjesme i danas predstavljaju jedan od najvažnijih izvora duhovne književnosti na estonskom jeziku. Uz to, objavio je i zbirku svjetovne poezije pod naslovom *Eesti Laulik* (srpskohrvatski: *Estonska pjesmarica*). Njegovo globalno najpoznatije djelo je domoljubna pjesma "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm", koja će kasnije postati estonska himna.

Godine 1857., u jeku narodnog preporoda, Jannsen je pokrenuo novine *Perno Postimees ehk Näddalileht*, čiji je publicist i glavni urednik bio do 1863. godine. Iako će ove novine kasnije postati današnje regionalne novine *Pärnu Postimees*, iz njih će 1891. godine proizaći prve dnevne novine u Estoniji, *Postimees*, koje su imale iznimnu ulogu u buđenju estonske nacionalne svijesti u jeku narodnog preporoda. Godine 1863. preselio se u Tartu, gdje je izdavao novine *Eesti Postimees*.

Dvije godine kasnije, u Tartuu je osnovao teatar Vanemuine, prvi teatar koji je izvodio djela na estonskom jeziku. Godine 1869., imao je značajnu ulogu u pokretanju Estonskog festivala pjesama, koji se neprekinuto održava svake godine od 1869. godine.

Umro je 1890. godine u Tartuu. Njegova je kćerka pjesnikinja Lydia Koidula.
# Nystadski mir

| Ništatski mir |
| --- |
|
Teritorijalne promjene temeljem mira u Ništatu. |
| **Generalno** |
| **Tip sporazuma** | mirovni ugovor
 |
| **Potpisivanje** | 30. august 1721. Nystad (današnji Uusikaupunki u Finskoj)
 |
| **Stranke** |
|

|  | Strana 1
 | Strana 2
 |
| --- | --- | --- |
| Strane
 |  Kraljevina Švedska
 |  Rusko Carstvo
 |

 |

**Ništatski mir** (švedski: *Freden i Nystad*, ruski: *Ништа́дтский мир*) je mirovni ugovor
koji je sklopljen 30. augusta 1721. u tadašnjem Nystadu između Carske Rusije i
Kraljevine Švedske.

## Karakteristike

Na osnovu ovog sporazuma, okončan je Veliki sjeverni rat a Carska Rusija preuzela je
vladavinu nad teritorijem Estonije, Livonije i Ingrije, kao i nad većim dijelom Karelije a car Petar Veliki
zamjenio je švedskog kralja Frederika I, kao vladara tih oblasti.

Mir je označio najavu ruskog preuzimanja uloge velike sile na mestu Švedske. Sukob sa drugim silama -
Elektoratom Hannover, Kraljevinom Pruskom i Kraljevinom Danskom, Švedska je okončala
Stokholskim sporazumima 1719. i 1720.

## Reference

## Vanjske veze

* *Peace of Nystad* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Carl Robert Jakobson

| Carl Robert Jakobson |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 26. srpnja 1841.  Tartu, Estonija (tada  Dorpat, Rusko Carstvo) |
| Smrt | 19. ožujka 1882.  Kurgja, Estonija (tada  Rusko Carstvo) |
| Pseudonim | C. R. Linnutaja |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | pisac, učitelj, novinar |
| Opus |
| 1867. – 1882. |
| Književni pravac | romantizam |
| Književne vrste | poezija, drama |
| Jezik | estonski jezik |
| Znamenita djela |
| * *C. R. Linnutaja laulud* (zbirka poezije, 1870.)
* *Artur ja Anna* (drama, 1872.)
 |

**Carl Robert Jakobson** (Tartu, 26. srpnja 1841. – Kurgja, 19. ožujka 1882.) bio je estonski pisac, novinar, političar i učitelj, jedna od ključnih figura Estonskog narodnog preporoda. Djelujući mahom u baltičkim provincijama Ruskog Carstva, Jakobson je svojim djelovanjem potaknuo buđenje nacionalnog identiteta kod Estonaca, što je dovelo do jačanja pokreta za nezavisnost u toj zemlji.

Jakobsonov otac, Adam Jakoboson, bio je učitelj u općinskoj školi. Njegov brat, Eduard Magnus Jakobson, bio je lokalni umjetnik i svećenik, dok mu je sestra, Natalie Johanson-Pärna, bila učiteljica i spisateljica koja se aktivno zalagala za ženska prava. Osnovno obrazovanje dobio je od oca, a kasnije se nastavio školovati u državnim institucijama. Tokom 1860-ih godina počinje se baviti pedagoškim radom, radeći kao učitelj u školama, ali i kao privatni učitelj.

U periodu kada su Baltički Nijemci dominirali estonskim kulturnim životom, Jakobson se zalagao za razvoj autohtone estonske kulture te je poticao Estonce da se bore za svoja prava, svoj nacionalni identitet te veća politička i građanska prava. Njegovo djelovanje činilo je okosnicu Estonskog narodnog preporoda. Uz prosvjetiteljsko djelovanje, Jakobson se bavio novinarskim radom, ali i spisateljskim radom, pišući mahom poeziju i dramska djela. Dio djela objavio je pod pseudonimom **C. R. Linnutaja**.

Umro je 1882. godine u dobi od 40 godina u selu Kurgja. Njegov je značaj za razvoj estonske kulture enorman. Godine 1948., njegova je kći, Linda, otvorila muzej u njegovu čast, a njegov se lik nalazio na novčanici od 500 estonskih kruna prije nego je u Estoniji uveden euro.

## Vanjske veze

* Estonian banknotes – 500 kroons
* Ingrid Rüütel's 6 July 2003 speech
# Friedrich Robert Faehlmann

Friedrich Robert Faehlmann
**Friedrich Robert Faehlmann** (Ao, 31. prosinca 1798. – Tartu, 22. travnja 1850.), estonski liječnik, pisac i filolog. Iako liječnik po vokaciji, Faehlmann se tokom života primarno bavio estonskim jezikom kao filolog, ali i kao pisac proze i poezije na estonskom jeziku. Bio je jedna od vodećih ličnosti rane faze Estonskog narodnog preporoda.

Faehlmann je rođen u obitelji upravitelja imanja u selu Au, u sklopu tadašnje Estonske gubernije. Nakon osnovnog obrazovanja, upisao je studij medicine pri Univerzitetu u Dorpatu, gdje je diplomirao 1825. godine. Dvije godine kasnije obranio je doktorsku disertaciju (naslov je glasio *Observationes inflammationum occultiorum*) te se zaposlio kao liječnik u Dorpatu. Od 1842. do 1850. godine držao je i nastavu na Univerzitetu i to na estonskom jeziku.

Još tokom studija je postao zainteresiran za estonsku kulturu te je 1838. godine sudjelovao u osnivanju Učenog estonskog društva pri Univerzitetu u Tartuu. Bavio se istraživanjem estonskog folklora, a najznačaniji rad mu je onaj na oživljavanju legende o Kalevipoegu, koju će, nakon njegove smrti, Friedrich Reinhold Kreutzwald oblikovati u estonski nacionalni ep. Uz to je zapisao i brojne druge narodne priče, a intenzivno se bavio i filološkim radom te je pomogao u sistematizaciji estonskog jezika. Godine 1840. objavio je priču "Koit ja Hämarik" (srpskohrvatski: "Zora i sumrak").

Umro je 1850. godine u Dorpatu od posljedica tuberkuloze.

## Djela

* "Versuch einer neuen Anordnung der Conjunctionen in der estnischen Sprache" (1842.)
* "Ueber die Declination der estnischen Nomina" (1844.)
* "Die Ruhrepidemie in Dorpat im Herbst 1846" (1846.)
* "Verhandlungen der Gelehrten estnischen Gesellschaft" (1852., posthumno)
# Friedrich Reinhold Kreutzwald

| Friedrich Reinhold Kreutzwald |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 26. prosinca 1803.  Jõepere, Estonija (tada  Jömper, Rusko Carstvo) |
| Smrt | 25. kolovoza 1882.  Tartu, Estonija (tada  Dorpat, Rusko Carstvo) |
| Počivalište | Groblje Raadi  Tartu, Estonija |
| Supružnik | Marie Elisabeth Saedler |
| Rodbina | Juhan Kreutzwald (otac) Annie Kreutzwald (majka) |
| Obrazovanje |
| *Alma mater* | Carski univerzitet u Dorpatu |
| Zanimanje | liječnik, pisac |
| Opus |
| Književni pravac | romantizam |
| Književne vrste | ep, poezija, bajka |
| Jezik | njemački jezik, estonski jezik |
| Znamenita djela |
| * *Kalevipoeg* (ep, 1853.)
 |

**Friedrich Reinhold Kreutzwald** (Jömper, 26. prosinca 1803. – Dorpat, 25. kolovoza 1882.), estonski pisac, folklorist i liječnik te jedna od ključnih figura rane faze Estonskog narodnog preporoda. Kreutzwald je najpoznatiji kao autor *Kalevipoega*, estonskog nacionalnog epa.

Kreutzwaldovi su roditelji bili kmetovi na imanju u Jömperu, gdje se Kreutzwald i rodio 26. prosinca 1803. godine. Njegov otac Juhan radio je kao postolar i čuvar žita, dok je njegova majka Annie bila sobarica. Kada je kmetstvo ukinuto 1815. godine, roditelji su Kreutzwalda poslali u okružnu školu u Wesenbergu. Kreutzwald je 1820. godine maturirao u Dorpatu te se zaposlio kao učitelj u osnovnoj školi. Godine 1833. diplomirao je na medicinskom fakultetu pri Carskom univerzitetu u Dorpatu. Iste godine, 18. kolovoza, oženio se s Marie Elisabeth Saedler. Od 1833. pa sve do 1877. radio je kao općinski liječnik u Werru. Za života je bio član niza europskih naučnik udruženja te je bio nosioc počasnih doktorata s nekoliko europskih univerziteta.

Ipak, Kreutzwald je najpoznatiji kao pisac i kao jedna od vodećih figura rane faze Estonskog narodnog preporoda. Za života je napisao cijeli niz poučnih priča, temeljenih na folklornim pričama iz niza europskih zemalja (poput one o liscu Reynardu ili Trojici mudraca iz Gothama); te su priče mahom objavljene na njemačkom jeziku. Njegov *magnum opus* svakako je estonski nacionalni ep *Kalevipoeg*, što ga je sastavio na estonskom jeziku temeljem bilješki koje je ranije prikupio Friedrich Robert Faehlmann. Danas se Kreutzwalda smatra autorom prve izvorne knjige na estonskom jeziku, a za života se snažno zalagao i za to da se mladi estonski intelektualci služe estonskim jezikom. Od ostalih djela treba spomenuti zbirku *Stare estonske bajke* (1866.), nekoliko zbirki pjesama te poemu o starješini Lembituu, koja je objavljena posthumno.

Umro je 1882. godine u Dorpatu.

## Reference

## Vanjske veze

* Djela čiji je autor Friedrich Reinhold Kreutzwald na Projektu Gutenberg
* Works by or about Friedrich Reinhold Kreutzwald at Internet Archive
* Works by Friedrich Reinhold Kreutzwald at LibriVox (public domain audiobooks)
# Jaan Anvelt

| Jaan Anvelt
 |
| --- |
|  |
|

---

Predsjedavajući Estonske radničke komune Narodni komesar za obranu |
| Mandat 29. studenog 1918. – 5. lipnja 1919.
 |
| Prethodnik
 | Nitko (Komuna proglašena) |
| Nasljednik
 | Nitko (Komuna ukinuta) |
|

---

 |
| Rođenje
 | 18. travnja 1884.  Oorgu, Estonija (tada  Rusko Carstvo) |
| Smrt
 | 11. prosinca 1937.  Moskva, Rusija (tada  Sovjetski Savez) |
| Politička stranka
 | KP Estonije
 |
| Supružnik
 | Alma Ostra (1909–1910) J. Vasiljeva (1912–*TBC*) Alise Stein (*TBC*–1937) |
| Zanimanje
 | učitelj, političar
 |
| Vjera
 | ateizam
 |

**Jaan Anvelt** (Oorgu, 18. travnja 1884. – Moskva, 11. prosinca 1937.), estonski boljševički revolucionar, političar i pisac. Anvelt je bio najznačajniji estonski komunist u predsovjetskom periodu, sudionik Oktobarske revolucije te kasniji čelnik KP Estonije. Kasnije je bio i predsjedavajući Estonske radničke komune.

Rođen je u selu Oorgu 1884. godine. Školovao se za učitelja, a kratko je studirao i pravo u Sankt Peterburgu. Od 1905. do 1907. godine radio je kao učitelj, paralelno se uključivši u revolucionarne aktivnosti. Za vrijeme Oktobarske revolucije poveo je komuniste u Tallinnu te postao značajna politička figura u Estoniji na samom kraju Prvog svjetskog rata. Za vrijeme Estonskog rata za nezavisnost vodio je kratkotrajnu Estonsku radničku komunu, a nakon njezina kraha i priznanja estonske nezavisnosti otišao je u ilegalu.

Ponovo se pojavio kao jedan od vođa neuspjelog komunističkog puča 1924. godine, da bi naredne godine trajno otišao u Sovjetski Savez. Od 1925. do 1937. godine obnašao je različite javne dužnosti kao član Partije. Ipak, za vrijeme Velike čistke, Anvelt je 1937. godine uhapšen od strane NKVD-a. Tokom ispitivanja 11. prosinca 1937. godine, Anvelta je brutalno pretukao ispitivač Aleksandar Langfang; Anvelt je istoga dana umro od posljedica premlaćivanja a naknadno je proglašen narodnim neprijateljom. Rehabilitiran je 1956. godine za vrijeme vladavine Nikite Hruščova.

Anvelt se ženio tri puta. Prvi brak, od 1909. do 1910. godine, bio je u braku s estonskom socijaldemokratskom političarkom Almom Ostrom. Godine 1912. oženio je Ruskinju, J. Vasiljevu, u Sankt Peterburgu. Njegova treća supruga bila je Alise Stein-Anvelt; s njom je imao dvoje djece, kći Kimu i sina Jaana. Njegov unuk, Andres Anvelt, također je političar i član Socijaldemokratske partije Estonije.

## Reference

## Vanjske veze

* 1 December 1924
* Commune of the Working People of Estonia
* Riigikukutamise kurb grimass (Estonian)
* Aleksandr Ivanovich Langfang, murderer of Jaan Anvelt
* Jaan Anvelt at Estonian Writers' Online Dictionary
# Njemačka okupacija Estonije u Prvom svjetskom ratu

Njemačke trupe iskrcavaju se na Ösel.
**Okupacija Estonije** od strane **Njemačkog Carstva** odvila se tokom posljednjih mjeseci Prvog svjetskog rata. Njemačka carska vojska započela je invaziju Estonije tako što je u periodu od 11. do 21. listopada 1917. godine okupirala Zapadnoestonski arhipelag (lokalno znan i kao Mooonsund), kojem su pripadali i veći otoci Saaremaa (Ösel), Hiiumaa (Dagö), i Muhu (Moon). Borbe na tlu Estonije nakratko su prekinute dok su trajali pregovori oko sporazuma iz Brest-Litovska, koji su propali u veljači 1918. godine.

Kako bi izvršili pritisak na boljševike i novu vlast u Rusiji, Nijemci su se 18. veljače 1918. godine iskrcali na estonsko kopno te 21. veljače 1918. krenuli prema Haapsaluu. Već su 22. veljače Nijemci okupirali Valgu, a dva dana kasnije i Pärnu (Pernau), Viljandi (Fellin) i Tartu (Dorpat). Tallinn (Reval) okupiran je 25. veljače, a prodor njemačke vojske nastavio se sve do 4. ožujka 1918. godine, kada je okupirana i Narva (Narwa), posljednji estonski grad koji je potpao pod njemačku okupaciju. U tom je periodu njemačka okupacija dokinula kako djelovanje Privremene vlade Estonije, koja je 24. veljače 1918. godine proglasila potpunu nezavisnost Estonije, tako i ono preostalih boljševičkih crvenogardejaca u Estoniji. Posljednji preostali crvenogardejci pobjegli su u Rusiju preko rijeke Narve 5. ožujka 1918. godine.

General-pukovnik Adolf von Seckendorff ušao je u Tallinn 28. veljače 1918. godine. Von Seckendorff je ranije bio na čelu njemačke vojne uprave koja je imala sjedište na okupiranim estonskim otocima. Nakon potpisivanja mirovnog sporazuma u Brest-Litovsku, boljševici su se odrekli svih teritorijalnih pretenzija nad Estonijom, čime su formalno prepustili Njemačkom Carstvu da potpuno anektira Estoniju ili da na tom području formira satelitsku državu, kao što je trebalo biti Ujedinjeno Baltičko Vojvodstvo. Ipak, Estonija je potpala pod vojnu upravu znanu kao *Ober Ost* (zajedno s Kurlandijom, Livonijom, Öselom i Rigom), koja je trajala do skorašnjeg kraja rata u studenom 1918. godine. Nakon odlaska njemačkih trupa, Estonija je postala nezavisna država, što je dodatno potvrđeno nakon rata protiv Rusije.

## Povezano

* Manifest narodā Estonije
* Estonski rat za nezavisnost
* Njemačka okupacija Estonije u Drugom svjetskom ratu

## Reference

## Literatura

* Hiden, John (2002). *The Baltic States and Weimar Ostpolitik*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-89325-9.
* von Rauch, Georg (1974). *The Baltic States: the years of independence ; Estonia, Latvia, Lithuania, 1917-1940*. C. Hurst. ISBN 0-903983-00-1.
# Oklopni voz

*Za ostale upotrebe, pogledajte Oklopni voz (razvrstavanje).*
Oklopni vlak koga su slovački ustanici godine 1944. koristili protiv Nijemaca u Drugom svjetskom ratu.
**Oklopni vlak** ili **oklopni voz** je željeznički vlak čiji su vagoni i lokomotiva zaštićeni oklopom, te koji je u pravilu naoružan, odnosno opremljen artiljerijskim oruđem ili mitraljezima. Uglavnom su se koristili u drugoj polovici 19. i u prvoj polovici 20. vijeka, kada su pružali mogućnost da se brzo i na velike udaljenosti projicira vatrena moć. Njihovu upotrebu su postepeno počele istiskivati mnogo fleksibilnije motorizirane jedinice opremljene motornim i oklopnim vozilima, odnosno to što su oklopni vlakovi bili ranjivi na sabotaže željezničkih pruga i napade iz zraka. Posljednji put su korišteni u jugoslavenskim ratovima, pri čemu je najpoznatiji Krajina Express, koga je od 1991. do 1995. koristila Vojska Republike Srpske Krajine.

## Vanjske veze

* Finnish armoured trains Arhivirano 2018-10-01 na Wayback Machine-u
* Soviet armoured trains
* Russian armoured trains
* Website on the Polish armoured trains
* The armored trains that turned the Civil War
# Kaarel Eenpalu

| Kaarel Eenpalu
 |
| --- |
|  |
|

---

13. Državni starješina
 |
| Mandat 19. srpnja 1932. – 1. studenog 1932.
 |
| Prethodnik
 | Jaan Teemant
 |
| Nasljednik
 | Konstantin Päts
 |
|

---

Premijer Estonije (vršitelj dužnosti) |
| Mandat 24. travnja 1938. – 9. svibnja 1938.
 |
| Predsjednik
 | Konstantin Päts
 |
| Prethodnik
 | Konstantin Päts (kao predsjednik-regent) |
| Nasljednik
 | *on sam* (kao premijer) |
|

---

7. premijer Estonije
 |
| Mandat 9. svibnja 1938. – 12. listopada 1939.
 |
| Predsjednik
 | Konstantin Päts
 |
| Prethodnik
 | *on sam* (kao v.d.) |
| Nasljednik
 | Jüri Uluots
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 28. svibnja 1888.  Tartu, Estonija (tada  Vesneri, Rusko Carstvo) |
| Smrt
 | 27./28. siječnja 1942.  Kirov, Rusija (tada  Sovjetski Savez) |
| Politička stranka
 | Estonska narodna stranka
 |
| Supružnik
 | Linda Eenpalu
 |
| Obrazovanje
 | Univerzitet u Tartuu Moskovski univerzitet
 |
| Zanimanje
 | pravnik, novinar, političar
 |

**Kaarel August Eenpalu**, rođen kao **Karl-August Einbund** (Tartu, 28. svibnja 1888. – Kirov, 27./28. siječnja 1942.), estonski pravnik, novinar i političar koji je bio Državni starješina (1932.) i premijer Estonije (1938. – 1939.). Eenpalu je bio bliski suradnik i saveznik Konstantina Pätsa te se spominje kao tvorac termina "Doba šutnje", kojim se označava period autokratske vladaivine Konstantina Pätsa od 1934. godine pa do parlamentarnih izbora 1938. godine.

Rođen je 1888. godine kao Karl August Einbund, ali je 1935. godine estonizirao svoje ime i postao Kaarel Eenpalu. Srednju školu završio je u Tartuu, gdje je također upisao i studij prava, ali je diplomirao u Moskvi. Od 1910. godine bavi se novinarskim radom, prvo u dnevnim novinama *Postimees*, a kasnije i u drugim novinama. Tokom Prvog svjetskog rata aktvno je sudjelovao u vojsci, služeći kao niži komandant tokom 1917. i 1918. godine. Tokom Estonskog rata za nezavisnost, prvo je bio zapovjednik učeničkog bataljuna srednje škole u Tartuu, a kasnije i komandant manje borbene jedinice.

Od 1919. godine aktivno se bavi politikom. Bio je član Ustavotvorne skupštine (1919. – 1920.) i Narodne skupštine (1920. – 1937.), a držao je i niz važnih izvršnih funkcija u vlasti nezavisne Estonije. U četiri je navrata, prvi put 1920. godine, bio ministar unutrašnjh poslova, zbog čega ga neki smatraju osnivačem estonske policije. Također je bio i predsjednik Narodne skupštine. Od 19. srpnja do 1. studenog 1932. godine bio je Državni starješina, a od 24. travnja 1938. do 12. listopada 1939. godine i premijer Estonije (od 24. travnja do 9. svibnja 1938. godine bio je v.d. premijera).

Nakon što je Sovjetski Savez u lipnju 1940. godine okupirao Estoniju, Eenpalu je nedugo zatim uhapšen, kao i dobar dio vodećih estonskih političara iz međuratnog razdoblja. Eenpalu je kasnije deportiran u Rusiju, odakle je smješten u gulagu Vjatlag u blizini Kirova, gdje je i umro 27. siječnja 1942. godine.

Eenpalu je sa suprugom Lindom imao četiri kćeri - Helmi-Aino (r. 1917.), Virve (r. 1919.), Tiiu-Hilju (r. 1921.) i Mai-Lindu (r. 1923.). Političarka Anne Eenpalu njegova je unuka.

## Reference
# Ain-Ervin Mere

| Ain-Ervin Mere |
| --- |
| **Biografske informacije** |
| **Rođenje** | 22. veljače 1903.  Vändra, Estonija (tada  Rusko Carstvo) |
| **Smrt** | 5. travnja 1969.  Leicester, Ujedinjeno Kraljevstvo
 |
| **Nadimak** | Müller
 |
| **Karijera** |
| **Odanost** |  Estonija (1918–1940)  Sovjetski Savez (1940–1941)  Treći Reich (1941–1945) |
| **Služba** | 1918–1940: Estonska vojska 1940–1941: NKVD 1941–1943: *Omakaitse* / *Sicherheitspolizei* 1943–1945: *Waffen*-SS
 |
| **Čin** | SS-*Obersturmbannführer* |
| **Ratovi** | Estonski rat za nezavisnost Drugi svjetski rat
 |
| **Jedinice** | 1. estonska divizija SS-a
 |
| **Nagrade** | Red Orlovog križa Željezni križ 1. klase
 |

**Ain-Ervin Mere**, rođen kao **Ervin Martson** (Vändra, 22. veljače 1903. – Leicester, 5. travnja 1969.), bio je estonski oficir tokom Drugog svjetskog rata. Za vrijeme njemačke okupacije Estonije, Mere je bio na čelu estonskog ogranka zloglasnog *Sicherheitspolizeia*.

Rođen je 1903. godine u Vändri te je bio dobrovoljac tokom Estonskog rata za nezavisnost. Tokom 1919. godine je ranjen dok je služio na oklopnom vlaku te je trajno povučen s fronta.

Prema arhivima KGB-a, Mere je 1940. ili 1941. godine unovačen kao agent NKVD-a. Njegovi izvještaji o ponovnom naseljavanju Baltičkih Nijemaca i ilegalnim udrugama u Estoniji došli su do Lavrentija Berije. Kao nagradu za zasluge, Mere je imenovan ravnateljem posebnog ureda pri estonskoj vojsci. Njegovo kodno ime iz ovog perioda bilo je **Müller**. No, u srpnju 1941. godine, Mere se predao njemačkoj vojsci. Ubrzo je postavljen na čelo estonskog ogranka *Sicherheitspolizeia* u sklopu Estonske samouprave te je, u toj ulozi, sudjelovao u provođenju Holokausta u Estoniji.

Dana 5. veljače 1945. godine, u Berlinu je osnovao antikomunističku organizaciju *Eesti Vabadusliit*, čiji je suosnivač bio njegov kolega iz *Waffen*-SS jedinica, Harald Riipalu.

U ožujku 1961. godine, Sovjetski je Savez podigao optužnicu protiv estonskog *Sicherheitspolizeia*, na čijem su čelu bili Mere i, kasnije, Julius Ennok, za ratne zločine protiv estonskih Židova tokom Holokausta; optuženi su za hapšenja i ubojstva, a među žrtvama su posebno navedeni Ralf Gerrets i Jaan Viik. Policija je također bila aktivno angažirana i u operacijama protiv Estonaca koji su bili protivnici nacizma. Iako je u to doba boravio u Britaniji, Mere je osuđen na smrt *in absentia*. Britanska ga je vlada odbila izručiti, navodeći kako sovjetske vlasti nisu dostavile dovoljno dokaza o njegovoj krivnji, a on je umro 1969. godine u Leicesteru.

## Reference