Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mimar Sinan

**Koca Mimar Sinan Aga** (Ağırnaz, Turska, 15. travnja 1489. - Konstantinopol, današnji Istanbul, 17. srpnja 1588.) je bio najznačajniji arhitekt u razdoblju sultana Sulejmana I, Selima II., i Murata III.. Njegov najznačajniji rad je svakako Sulejmanova džamija u Istanbulu.

Rođen kao sin armenskih roditelja, 1511. je dospio u okviru odabira dječaka u Carigrad i u početku je služio u inžinjeriji janjičarske vojske. 1539. je dobio titulu "prvi graditelj". Prvi veliki rad mu je bio Šehzadina džamija u Carigradu 1548. Sljedeći majstorski rad je Selimova džamija u Adrianopolusu (danas Erdine). Njegov učenik Mimar Hajrudin Aga je sagradio **Stari most** u Mostaru, u Bosni i Hercegovini i time položio prijemni ispit za Sinanov mentorat.

Sinan je na različitim mjestima u Osmanskom carstvu sagradio 84 velikih džamija, 52 male džamije, 57 škola Kurana (medresa), 7 čitaona, 18 karavan saraja, 22 mauzoleja, 46 kupaona (hamama), 35 odmorišta (saray), 3 bolnice, 5 akvadukta, 8 mostova i 8 skladišta. Umro je 1588. i sahranjen je neposredno izvan sjevernog zida uz Sulejmanovu džamiju u Carigradu.

## Reference

## Ostalo

* Islamska umjetnost i arhitektura
# Arslanagića most

| Arslanagića most  |
| --- |
| Arslanagica most Trebišnjicom |
| Lokacija |
| Mjesto | Trebinje Republika Srpska  Bosna i Hercegovina |
| Gradnja |
| Otvorenje | 1574. |
| Tehnički podaci |
| Vrsta | lučni |
| Materijal | kamen |
| Ukupna duljina | 92,25 m |
| Visina | 15 m |

**Arslanagića most** na rijeci Trebišnjici dao je izgraditi Veliki vezir Mehmed-paša Sokolović, a otvoren je 1574.

Podignut je da poveže Bosnu sa Jadranom, prvenstveno sa Novim (današnji Herceg Novi, koji je tada bio u sastavu Bosanskog vilajeta) i Dubrovnikom.

Most je dobio ime po nekom **Arslan-agi**, koji je pobjegao iz Herceg Novog, nakon što su ga - 1687 zauzeli Venecijanci. On je od osmanskih vlasti dobio koncesiju da naplaćuje mostarinu, pa je i izgradio kuću pored mosta, uz nju je kasnije izraslo čitavo naselje nazvano Arslanagići, koje je danas potopljeno.

Krajem Drugog svjetskog rata, tačnije 1944. godine, četnici su pokušali srušiti most. Tokom eksplozije uništeno je samo lijevo krilo mosta dužine oko 8 metara, koje je nakon rata nadomješteno uskom betonskom trakom.

Prvobitna lokacija Arslanagića mosta bila je 5 km uzvodno od Trebinja, u neposrednoj blizini srednjovjekovnog grada Mičevca. Nalazio se na staroj prometnici koja je povezivala Dubrovnik i Herceg Novi sa *Carigradskim drumom ili Stambolskom džadom*. Nakon izgradnje hidrocentrale i akumulacionog jezera - 1965. most je potopljen, ali je slijedeće godine, spušten nivo vode kako bi se mogao rastaviti, kamen po kamen. Dugo je tako rastavljen ležao na obližnjem polju, pa je onda od 1970. do 1972. ponovno podignut, ovaj put 10 km nizvodno gotovo u centru Trebinja. Od tada je jedna od njegovih najvećih atrakcija.

Tokom rata u Bosni i Hercegovini - 1993., odlukom tadašnjeg gradonačelnika Trebinja - Božidara Vučurevića, promijenjen je naziv mosta u **Perovića most**. To je obrazloženo nekim navodima da su potomci Arslan-age bili zapravo Perovići prije prelaska na islam. Formalno se i danas tako zove, iako ga većina znalaca i dalje zove starim imenom.

## Karakteristike

Most je dug 92,25 metra, širine kolovoza od 3,60 do 4 m. Ima sedam lukova, dva velika i pet manjih, te tri riječna stuba. Na najvišim dijelovima uzdiže se 15 m iznad razine vode.

## Reference

## Literatura

* SR Bosne i Hercegovine, Zavod za zaštitu spomenika kulture (1960). *Naše starine, tomovi 7-9*. Sarajevo: Zavod za zaštitu spomenika kulture SR Bosne i Hercegovine.
* Korać, Vojislav (1971). *Trebinje: istorijski pregled — tom 2, izdanje 2*. Trebinje: Zavičajni muzej.

## Vanjske veze

* *Arslanagić Bridge* na portalu Bhtourism Arhivirano 2017-09-20 na Wayback Machine-u (`sh`)
# Kozija ćuprija

Kozija ćuprija
**Kozija ćuprija** nalazi se u kanjonu rijeke Miljacke nekoliko kilometara istočno od starog centra grada Sarajeva. Put na kojem je premošćavala rijeku je čuveni carigradski drum, tj. put kojim se, u doba Osmanlijske vladavine, iz Sarajeva išlo ka istočnim dijelovima Carstva, sve do Carigrada. Kozija ćuprija je jedan od četiri stara mosta na području Grada koji su još uvijek sačuvani. Ostala tri mosta su Šeher-Ćehajina ćuprija, Latinska ćuprija i Rimski most (most na Plandištu kod Blažuja).

Ova ćuprija ima jedan luk sa dva kružna otvora. Duga je 42 m, a široka 4,75 m. Raspon svoda joj je 17,5 m. Zidana je od krečnjaka i sedre.

U osmanlijsko doba Bosne Kozija ćuprija je bila mjesto na kojem su se dočekivali carski namjesnici – veziri. Svakom novom veziru pravio bi se doček na mostu. Pred njega bi izašli svi viđeniji ljudi u Sarajevu, a skupio bi se i običan narod pošto je to bio jedan od značajnijih događaja. Spominje se još i to da bi u čast novog vezira neki od hrabrijih momaka skakali s ćuprije u Miljacku, a on bi ih darivao novcem (to skakanje predstavlja podvig za divljenje, jer Miljacka na tom mjestu i nema neku dubinu, a visina mosta je zaista velika).

Postoji narodna legenda o nastanku ovog mosta. Ona kaže kako je siromašni pastir čuvajući koze primijetio da se one neuobičajeno dugo zadržavaju oko nekog grmlja na rijeci. Kada je i sam malo bolje pogledao ispod tog grmlja je pronašao ćup pun zlatnika. Tim novcem je sebi platio školovanje, a nakon dosta godina, pošto je postao ugledan i bogat podanik Carevine, odlučio je da sagradi most na Miljacki, i to na istom onom mjestu gdje su mu koze ukazale na zlato.
Ipak, danas se smatra da je ovaj most nastao prilikom velike akcije sređivanja putne mreže, u doba Mehmed-paše Sokolovića (veliki vezir 1565-1579). U to doba nastaju još neki čuveni mostovi u Bosni i Hercegovini - Arslanagića most kod Trebinja, Stari most u Mostaru, i poznata Ćuprija na Drini u Višegradu.

Danas Kozija ćuprija predstavlja mjesto na koje Sarajlije mogu doći da se opuste i da uživaju u okolnoj prirodi. Do nje vodi pješački put duž Miljacke, čiji je početak na Darivi, u blizini Vijećnice.
# Vezirov most

| Vezirov most  |
| --- |
| Vezirov most na rijeci Morači (po crtežu sa kraja XVIII vijeka). |
| Lokacija |
| Mjesto | Podgorica  Crna Gora |
| Tehnički podaci |
| Vrsta | lučni |
| Materijal | kamen |

**Vezirov most** bio je most na rijeci Morači u crnogorskoj Podgorici od kog je danas ostalo samo ime. On je naime nakon Drugog svjetskog rata temeljno rekonstruiran (poravnan i betoniran) čak mu je i ime promjenjeno u *Đurovićev most* (po narodnom heroju Vaki Đuroviću), tako da od njegovog starog izgleda nije ostalo ništa.

## Historija

Po svim indicijama njega je vjerovatno dao izgraditi Veliki vezir Mehmed-paša Sokolović u 16. vijeku On je dugi niz godina bio jedini podgorički most, sve do izgradnje željeznog mosta u njegovoj blizini 1938.To je bio lučni kameni most, sa jednim velikim lukom, i malim bočnim arkadama, koje su trebale propuštati vode nabujale Morače za velikih kiša. Na ulazu i izlazu mosta nalazile su se stražarske kule koje su čuvale most i ulaz u Podgoricu od okolnih crnogorskih plemena.

Po lokalnoj legendi Mehmed-paša Sokolović je taj most podigao zahvaljujući plijenu koji je pašina vojska odnijela u jednom ratu s Crnogorcima. Legenda dalje kaže da je tesani kamen, anonimni neimar vezivao vapnom od pijeska i jaja, kako bi most bio trajan i čvrst kao stijena, i tako vjekovima slavio vezirovo ime. Po nekim nagađanjima pretpostavlja se i da ga je mogao izgraditi i skadarski vezir Mahmud-paša Bušatlija, ali to izgleda malo vjerovatno jer je on poginuo 1796., a most je izgleda stajao već najmanje jedan vijek na tom mjestu.

## Izvori

## Vanjske veze

* Fotografija orginalnog Vezirovog mosta na portalu MNE.HN
* *Vezirov most* na portalu Dan online (`sh`)
# 1740-e

|  |  |
| --- | --- |
| **Milenijum:** | 2. milenijum
 |
| **Vjekovi:** | 17. vijek – **18. vijek** – 19. vijek
 |
| **Decenije:** | 1710-e 1720-e 1730-e – **1740-e** – 1750-e 1760-e 1770-e
 |
| **Godine:** | 1740 1741 1742 1743 1744 1745 1746 1747 1748 1749
 |
| **Kategorije:** | Rođenja – Smrti – Arhitektura Nastanci – Prestanci
 |

**1740-e** su decenija koja je počela 1. januara 1740. i završila 31. decembra 1749.

## Događaji i trendovi
# Oahu

Žena na balkonu na Oahuu
**Oahu** (havajski *Oʻahu*) ime je havajskog otoka na kojem se nalazi grad Honolulu. Nadimak ovog otoka je "okupljalište".

Na otoku živi oko 953 207 ljudi. Nije poznato što točno znači ime otoka, a stanovnici dijele otok na nekoliko područja.

Nekada je cijeli otok bio kraljevina Oahu, kojom je vladala dinastija poglavica. Kamehameha I. je pobijedio posljednjeg kralja Oahua.

Danas je Oahu privlačan turistima koji u sve većem broju dolaze na plaže i u kupovinu, a posjećuju i Honolulu, gdje se održavaju festivali i druga događanja.

Za turiste je posebno važna plaža Waikiki. Jedan je vulkanski krater nazvan *Diamond Head* ("glava od dijamanta"). Tu su i Mauna ʻAla, kraljevski mauzolej, te Bishop Museum.

## Poveznice

* Oahuovska burnica
# Tamiški Banat

Tamiški Banat 1718. godine
Tamiški Banat, pokrajina Habsburške monarhije (1739—1751. godine)
Tamiški Banat (1751—1778. godine)
**Tamiški Banat** (njemački: *Temeswarer Banat*, rumunski: *Banatul Timişoarei*, mađ. Temesi Bánság) je bio naziv za habsburšku pokrajinu, koja je postojala od 1718. do 1778. godine. Pokrajina je obuhvatala područje današnjeg Banata, koji je i dobio ime po ovoj pokrajini. Glavni grad pokrajine bio je Temišvar.

## Historija

Godine 1716, princ Eugen Savojski osvojio je teritoriju Banata, kojom je do tada upravljalo Osmansko carstvo. Posle Požarevačkog mira (1718. godine), ova teritorija je dobila službeni naziv „Tamiški Banat“ i bila je uspostavljena kao zasebna habsburška pokrajina, kojom su upravljali guverneri. U početku je cela pokrajina bila pod vojnom upravom, da bi 1751. godine carica Marija Terezija uspostavila civilnu upravu u severnim delovima pokrajine, dok su južni delovi Banata izdvojeni iz pokrajine i priključeni Vojnoj krajini.

Pokrajina je ukinuta 1778. godine, da bi 1779. godine njena teritorija bila priključena habsburškoj Ugarskoj, dok su južni delovi Banata (koji su bili u sastavu pokrajine do 1751. godine) ostali u sastavu vojne granice sve do njenog ukidanja 1871. godine.

## Stanovništvo

Prema prvom popisu koji su sprovele habsburške vojne vlasti, Banat je imao oko 20.000 stanovnika, uglavnom Srba. Muslimansko stanovništvo Banata napustilo je ove prostore posle austrijskog osvajanja.

Prema podacima iz 1774. godine, stanovništvo Tamiškog Banata je uključivalo:

* Rumune = 220.000
* Srbe i Grke = 100.000
* Nemce = 53.000
* Mađare i Bugare = 2.400
* Jevreje = 340

## Guverneri Tamiškog Banata

* Klaudije Florimund Mersi (njemački: *Claudius Florimund Graf Mercy*)
* Franc Leopold Engelshofen

Kada je usvojen nacrt o upravi Banata 15. aprila 1718, Mersi je zvanično imenovan za guvernera Banata u Temišvaru. Pokrajina je nazvana Tamiški Banat, a zvanični jezik je postao nemački. (Požarevački mir)

## Literatura

* *The Times History of Europe*, Times Books, London, 2002.
* Denis Šehić - Demir Šehić, *Istorijski atlas Sveta*, Beograd, 2007.
* Milan Tutorov, *Banatska rapsodija - istorika Zrenjanina i Banata*, Novi Sad, 2001.
* Peter Rokai - Zoltan Đere - Tibor Pal - Aleksandar Kasaš, *Istorija Mađara*, Beograd, 2002.
* Dr Dušan J. Popović, Srbi u Vojvodini, knjiga 2, Novi Sad, 1990.
* J. H. Šviker, *Politička istorija Srba u Ugarskoj*, Novi Sad - Beograd, 1998.
* Miodrag Milin, *Vekovima zajedno (Iz istorije srpsko-rumunskih odnosa)*, Temišvar, 1995.
* Dimitrije Boarov, *Politička istorija Vojvodine*, Novi Sad, 2001.

## Povezano

* Kraljevina Srbija (1718—1739)
* Beogradsko-karlovačka mitropolija
* Banat
* Vojvodstvo Srbija i Tamiški Banat
* Banatska Vojna krajina
* Temišvarski pašaluk
* Eparhija temišvarska

## Vanjske veze

* Mapa
* Mapa
* The Banat, 1718-1778
* SOME BASIC INFO ON BANAT
# Ermenonville

| Ermenonvil Ermenonville
 |
| --- |
|  Dvorac Ermeonvil |
|  |
|  Grb
 |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Francuska
 |
| Region
 | Pikardija
 |
| Departman
 | Oise (departman)
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2011-01-01) | 979
 |
| Gustina stanovništva
 | 59,37 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC+1, ljeti UTC+2
 |
| Nadmorska visina
 | 92 m
 |
| Površina
 | 16,49 km²
 |
| ErmenonvilErmenonvil (Francuske)
 |
| Ostali podaci
 |
| Poštanski kod
 | 60950
 |
| INSEE kod
 | 60213
 |

**Ermenonvil** (francuski: *Ermenonville*) je naselje u severnoj Francuskoj. Administrativno pripada departmanu Oaza. Godine 2008. imalo je 913 stanovnika.

Mesto je poznato po parku koje nosi ime Žan Žaka Rusoa u kome se nalazi filozofov grob. Park je dizajnirao markiz Rene Luj de Žirarden (*René Louis de Girardin*), Rusoov prijatelj i pokrovitelj.

## Park

Park Ermenonvil je jedan od najranijih i najboljih primera francuskih pejzažnih parkova. Žirardenov nacrt parka se inspirisao Rusoovim romanima i filozofijom plemenitosti prirode. Rusoov grob se nalazi na veštačkom ostrvu u jezeru ermenonvilskog parka. Arhitekt groba je slikar Iber Rober.

Park je kreiran tako da podseća na prirodni pejzaž, gotovo divljinu, i da se čini da tu nije bilo ljudske intervenije. Imitacija Rusoovog ostrva načinjena je u Kraljevstvu vrtova Desau-Verlic u Nemačkoj.

Tokom 19. veka park u Ermenonvilu je bio predmet divljenja i obilazili su ga mnogi turisti.

## Demografija

Demografija| 1962. | 1968. | 1975. | 1982. | 1990. | 2011. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 493 | 528 | 604 | 778 | 782 | 979 |

## Reference

## Literatura

* Alexandra Hughes, Alex Hughes, Keith A Reader, Keith Reader, ur. (2001). *Encyclopedia of Contemporary French Culture* (Routledge; Routledge World Reference edition izd.). ISBN 0415263549.
* Robb, Graham (2008). *The Discovery of France: A Historical Geography*. W. W. Norton & Company. ISBN 0393333647.
* Ardagh, John (1991). *France* (Cultural Atlas of izd.). Facts on File. ISBN 081602619X.
* Jones, Colin (1999). *The Cambridge Illustrated History of France* (Cambridge Illustrated Histories izd.). Cambridge University Press. ISBN 0521669928.
* Sowerwine, Charles (2009). *France since 1870: Culture, Society and the Making of the Republic* (2nd izd.). Palgrave Macmillan. ISBN 0230573398.
* Roberts, William J. (2004). *France: A Reference Guide from the Renaissance to the Present (European Nations)* (European Nations izd.). Facts on File. ISBN 0816044732.

## Vanjske veze

* Zvanična internet prezentacija Ermenonvila (`fr`)
* Internet prezentacija dvorca Ermenonvil (`fr`)
# Kaskaskia, Illinois

| Kaskaskija *Kaskaskia* |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Ilinois
 |
| Okrug
 | Randolf
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 14
 |
| Gustina stanovništva
 | 4,7 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-6, leti UTC-5
 |
| Površina
 | 0,3 km²
 |
| Kopnena površina
 | 0,3 km²
 |
| Vodena površina
 | 0,0 km²
 |
| Kaskaskija
 |
| KaskaskijaKaskaskija (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 618/366
 |
| ZIP kod
 | 63673
 |
| FIPS kod
 | 39129
 |

**Kaskaskija** (engleski: *Kaskaskia*) je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.

## Demografija

Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 14, što je 5 (55,6 %) stanovnika više nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 7 (77,8 %)
 | 10 (71,4 %)
 |
| Afroamerikanci
 | 0 (0,0 %)
 | 0 (0,0 %)
 |
| Azijati
 | 0 (0,0 %)
 | 0 (0,0 %)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 2 (22,2 %)
 | 4 (28,6 %)
 |
| Ukupno
 | 9
 | 14
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Kaskaskia, Illinois** |

* United States Census Bureau
# Cahokia, Illinois

| Kahokija *Cahokia* |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Ilinois
 |
| Okrug
 | Sent Kler
 |
| Osnovan
 | 1699.
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 15.241
 |
| Gustina stanovništva
 | 59,5 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-6, leti UTC-5
 |
| Površina
 | 25,6 km²
 |
| Kopnena površina
 | 24,3 km²
 |
| Vodena površina
 | 1,3 km²
 |
| Kahokija
 |
| KahokijaKahokija (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 618
 |
| ZIP kod
 | 62206
 |
| FIPS kod
 | 10370
 |

**Kahokija** (engleski: *Cahokia*) je grad u američkoj saveznoj državi Ilinois.

## Demografija

Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 15.241, što je 1.15 (-7,0 %) stanovnika manje nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 9.363 (57,1 %)
 | 5.126 (33,6 %)
 |
| Afroamerikanci
 | 6.342 (38,7 %)
 | 9.484 (62,2 %)
 |
| Azijati
 | 63 (0,4 %)
 | 30 (0,2 %)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 369 (2,3 %)
 | 298 (2,0 %)
 |
| Ukupno
 | 16.391
 | 15.241
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Cahokia, Illinois** |

* United States Census Bureau
# Mariupolj

| Mariupolj Маріуполь |
| --- |
| KazališteKazalište |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Zastava** |  **Grb** |

 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Ukrajina
 |
| **Oblast** |  Donečka oblast
 |
| **Osnivanje** | 1778.
 |
| **Status grada** | 1779.
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 166 km2 |
|  |
| **Stanovništvo** (2009.)
 |
|  - **Grad** | 492.452
 |
|  - **Gustoća** | 2,058/km2 |
|  - **Područje utjecaja** | 519.000
 |
|  |
| **Vremenska zona** | EET (UTC+2)
 |
|  - **Ljeto (DST)** | EEST (UTC+3)
 |
| **Poštanski broj** | 87500—87590
 |
| **Pozivni broj** | +380 629
 |
| **Službene stranice** www.marsovet.org.ua
 |
| Karta
 |
| Mariupolj
 |

**Mariupolj** (ukrajinski: Маріуполь, ruski: Мариуполь, grčki: Μαριούπολη) je grad u istočnoj Ukrajini u (Donečkoj oblasti). Zemljopisni položaj mu je 47°33′N, 37°45′E.

Osnovao ga je 1778. 1948. godine postaje **Ždanov** (ruski: Жданов), a 1989. postaje **Mariupolj**. Staljinovo brzo industrijaliziranje SSSR-a preobrazilo je usnuli grad u veliko industrijsko središte 1930-ih. U gradu se nalaze Mariupoljski kovinokombinat i kovinokombinat “Azovstal”.

## Stanovništvo

1. srpnja 2009. godine, gradskog stanovništva ima 492.450. Za prošlog stoljeća populacija je narasla gotovo 12 puta. Grad je naseljen Ukrajincima, Rusima, Grcima, Bjelorusima, Armencima, Židovima, itd. Glavni jezik je ruski.

* **Popis stanovništva 2002. godine**

| Narod
 | Broj
 | Postotak (%)
 |
| --- | --- | --- |
| Ukrajinci
 | 248.683
 | 48,7
 |
| Rusi
 | 226.848
 | 44,4
 |
| Grci
 | 21.923
 | 4,3
 |
| Bjelorusi
 | 3.858
 | 0,8
 |
| Armenci
 | 1.205
 | 0,2
 |
| Židovi
 | 1.176
 | 0,2
 |
| Bugari
 | 1.082
 | 0,2
 |
| ostali
 | 6,060
 | 1,2
 |
| Ukupno stanovnika
 | 510.835
 | 100
 |

## Izvor

## Vanjske veze

* (`ru`) Mariupolj gradski portal Arhivirano 2007-04-11 na Wayback Machine-u
* (`en`) Ilyich Mariupol steel and iron works Arhivirano 2006-03-07 na Wayback Machine-u
# Antonio Salieri

Antonio Salieri
**Antonio Salieri** (Legnago, 18. 8. 1750. – Beč, 7. 5. 1825), kompozitor i dirigent, poznat kao jedan od najvećih muzičara svog vremena.

## Biografija

Današnje generacije ga, pak, više znaju po urbanoj legendi koja mu pripisuje trovanje Wolfganga Amadeusa Mozarta, motivirano Salierijevom zavišću prema Mozartovom talentu. Naime, Salieri je na temelju glasina bio optužen za ubojstvo Wolfganga Amadeusa Mozarta. Na tu temu je Aleksandr Puškin 1825. godine, ubrzo nakon Salierijeve smrti, napisao malu tragediju "Mozart i Salieri", koja se bavi grijehom zavisti. Taj mit je nadalje ukorijenjen kazališnom predstavom Petera Schaffera prema kojoj je snimljen *Amadeus*, film Miloša Formana. Bio je i sjajan učitelj i među njegovim učenicima bili su Ludwig van Beethoven, Franz Schubert, Franz Liszt i mnogi drugi. Među njegovim omiljenim učenicima bio je i sam Mozart.

## Djela

Glavna djela Salierija su Armida (1771) Škola ljubomornih (1778) Prepoznata Europa (3. srpnja 1778.) prvi put izvedena na otvaranju "Novoga kraljevskoga vojvodskoga kazališta" (današnje Scale) u Milanu. Tarare (1787) Palmira, kraljica Perzijska (1795) Falstaff (1799) i mnogi drugi.
# Triglav

**Triglav** se može odnositi na:

* Triglav (mitologija), bog iz slavenske mitologije
* Triglav (vrh), planinski vrh u Sloveniji; najviši vrh Julijskih Alpa, a ujedno i najviši vrh Slovenije, i najviši vrh na prostorima nekadašnje Jugoslavije
* Nacionalni park Triglav, nacionalni park u Sloveniji

## Povezano

* Troglav, razvrstavanje