Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Zapadnoestonski arhipelag

| Zapadnoestonski arhipelag  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more
 |
| **Koordinate** | 58°30′0″N, 23°0′0″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Površina
 | 3933 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 45,000
 |
|  |

**Zapadnoestonski arhipelag** (estonski: *Lääne-Eesti saarestik*) zvan i **Moonsund** je arhipelag u Baltičkom moru na sjeverozapadu Estonije.

## Geografija

Arhipelag ima površinu od 3933 km², na kojoj je 2010. živjelo 45, 000 stanovnika.

Zapadnoestonski arhipelag odvojen je od estonskog kopna tjesnacem Väinameri a od Kurlandije Tjesnacem Irbe.

U arhipelagu ima gotovo 900 otoka (uključujući otočiće i hridi, od njih samo je 55 veće od 0,1 km². Najveći otoci su Saaremaa, Hiiumaa, Muhu, nešto su manji; Kassari, Abruka, Vilsandi, Vohilaid, Kõinastu i Võilaid.

Podijeljen je na Pejsažne parkove Saaremaa i Hiiumaa (u njemu je i otok Vormsi).
Arhipelag administrativno pripada okruzima Saare i Hiiu (Vormsi pripada Okrugu Lääne).
Arhipelag ima jedinstvenu floru i faunu, a od 1989. dio je Rezervata biosfere.

## Reference

## Vanjske veze

* *Lääne-Eesti saarestik* (`et`)
# Sjælland

| Zeland Sjælland  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Skandinavija
 |
| Arhipelag
 | Danska
 |
| **Koordinate** | 55°30′0″N, 11°45′0″E |
| Država
 |  Danska
 |
| Glavno naselje
 | Kopenhagen
 |
| Površina
 | 47,9 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 2,491,090
 |
|  |

**Zeland** (danski: *Sjælland*) je najveći i najnaseljeniji danski otok.

## Karakteristike

Otok Zeland ima površinu od 7,031 km², na njemu živi 2,491,090 stanovnika a tu se nalazi i glavni grad Kopenhagen.

## Reference

## Vanjske veze

* *Zealand* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Gotland

| Gotland
 |
| --- |
|  |
|  |
| **U sastavu** | Švedske
 |
| **Upravni oblik** | pokrajina
 |
| **Glavni grad** | Visby
 |
| Površina
 | 3140 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** | 57.600
 |
| **Gustoća** | 18 stanovnika na km²
 |
| **Web stranica** | www.gotland.se
 |

**Gotland** je jedna od 25 historijskih pokrajina Švedske, ujedno i najveći otok Baltičkog mora.

## Geografija

S površinom od 3,140 km², čini manje od 1% površine Švedske. Unutar pokrajine su i mali otoci Fårö i Gotska Sandön na sjeveru, i mali otok Karlsö na zapadu. Broj stanovnika u 2004. godini bio je 57,600, od čega 22,600 je živjelo u gradu Visby, koji je glavi grad na otoku. Glavni izvori prihoda na otoku su turizam i poljoprivreda.

Otok je udaljen oko 90 km istočno od švedskog kopna.

Otok je izgrađen od sedimentnih stijena, uglavnom od vapnenca.

## Galerija slika

* Karta Gotlanda
* Gradski zid u Visbyju
* Raukovi
* Runa

## Vanjske veze

* *Službene stranice Gotlanda* Arhivirano 2010-08-13 na Wayback Machine-u (`sv`)
# Fyn

| Fyn  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more / Kattegat
 |
| **Koordinate** | 55°21′0″N, 10°21′0″E |
| Država
 |  Danska
 |
| Glavno naselje
 | Odense
 |
| Površina
 | 2,984 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 441,7955
 |
|  |

**Fyn** je otok na istoku Danske, koji je svojom površinom od 2,984 km² treći po veličini otok u Baltičkom moru nakon Zelanda i Gotlanda.

## Karakteristike

Otok je dug 60 km i širok 85 km, a najviši vrh je brdo visoko 131 metara.

Fyn leži između južnog dijela Poluotoka Jutland i Otoka Zeland omeđen tjesnacima Mali Belt (zapad) i Veliki Belt (istok).
Preko oba tjesnaca prelaze željezničke i cestovne veze, uključujući fiksnu vezu Velikobeltni most, grandiozni sistem mostova i tunela koji spaja Fyn sa Zelandom preko otoka Sprogø.
Na otoku živi 441,795 stanovnika, ponajviše po lukama i industrijskim centrima; Odense, Assens, Svendborg, Nyborg, Kerteminde, Middelfart i Fåborg.

Fynov valoviti morenski krajolik, prošaran je plodnim oranicama, kvalitetnog tla od ilovače, idealnog za ratarstvo i vrtlarstvo na kom se masovno uzgajaju žitarice i šećerna repa. Uz to razvijeno je i stočarstvo (svinjogojstvo, govedarstvo) i naročito mliječna industrija.

## Historija

Na otoku su pronađene grobnice iz kamenog doba, kao i brojne vikinške relikvije, uključujući pogrebni čamac vikinškog vođe - *Ladbyskibet* (oko 950.), 19 km istočno od Odensea i *Brodski spomenik* (grob ograđen kamenjem u obliku broda) zapadno od Odensea.

Kao snažna fortifikacija danske aristokracije još od ranog srednjeg vijeka Fyn je prošaran starim zamcima i dvorcima.
Dva najimpresivnija nalaze se na jugu, to su Egeskov iz 1554 i Brahetrolleborg (1568.), u kom se nalaze i dijelovi
samostana osnovanog 1172.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Funen island, Denmark* (na potalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
# Vormsi

| Vormsi  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more
 |
| Arhipelag
 | Zapadnoestonski arhipelag
 |
| **Koordinate** | 59°0′0″N, 23°15′0″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Glavno naselje
 | Hullo
 |
| Površina
 | 92,9 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 415
 |
|  |

**Vormsi** (švedski: *Ormsö*, njemački: *Worms*) je jedan od otoka Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Baltičkom moru, pored sjeverozapadne obale Estonije.

## Karakteristike

Vormsi je četvrti po veličini otok u Estoniji, površine 92,9 km².
Od kopna je razdvajen tjesnacem Voosi, a od otoka Hiiumaa tjesnacem Hari.
I on se smatra dijelom Pejsažnog parka Hiiumaa (odnosno Vormsi Hiiumaa), iako administrativno pripada Okrugu Lääne.

Otok je dug nešto više od 16 km (zapad-istok) a širok 4,3-10 km u smjeru sjever-jug.
Njegova obala duga 109 km razvedena je nizom zaljeva; Sviby, Hullo, Rälby, Diby, poluotocima Rumpo Nina, Kerslet i rtom Norrby.

Otok je pretežno ravan i niski, jedino se na zapadnom dijelu nalazi uzvišenje Hoitberg visoko10 metara. Istočni prekriven je morenskim, glinovitim i pješčanim ravnicama.

Na otoku ima tri svjetionika, građenih od 1864. do 1916. i nekoliko jezera.

## Historija

Otok je prvi put dokumentiran 1391.
Po legendi otok je dobio ime po islandskom Vikingu Ormsu, čije ime znači prevedeno znači zmija, po drugoj legendi koja se pripisuje svetom Olafu, to se ime odnosi na zloglasnog gusara istog imena.

Sve do 1944. na otoku je živjela velika kolonija Šveđana, za koje se smatra da su njihovi preci na otok došli iz južne Finske ili Švedske u 13. i 14. vijeku.
Većina je pobjegla sa otoka u domovinu svojih predaka za vrijeme Drugog svjetskog rata.

Na otoku danas živi nekih četiristo stanovnika u trinaest naselja to su; Hullo (administrativni centar), Sviby (glavna luka), Söderby, Norrby, Diby, Rälby, Förby, Borrby, Kärrslätt, Saxby, Suuremõisa, Rumpo i Hosby.

Otok je povezan sa kopnom trajektom koji polazi iz luke Sviby do Haapsalua, odnosno do njegove luke Rohuküla smještene 9 km zapadno od grada.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Vormsi saar* (`et`)
* *Discover Vormsi* (na potalu Vormsi.) (`en`)
# Kassari

| Kassari  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more
 |
| Arhipelag
 | Zapadnoestonski arhipelag
 |
| **Koordinate** | 58°48′00″N, 22°22′00″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Glavno naselje
 | Kassari
 |
| Površina
 | 19,3 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 280
 |
|  |

**Kassari** (njemački: *Kassargen*) je otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u
Riškom zaljevu, jugoistočno od otoka Hiiumaa.

## Karakteristike

Otok ima površinu od 19,3 km², sa najvišom točkom od 15 metra.

Kassari je od otoka Hiiumaa razdvojen tjesnacem Jausa na jugoistoku, tjesnacem Käina na zapadu, a na sjeveroistoku tjesnacem Õunaku.
Kako su oni poprilično plitki, otok je danas sa tri nasipa povezan sa otokom Hiiumaa.
Preko dvoje; Laisma i Orjaku ide cesta, tako da je zapravo poluotok.

Vrlo razvedena obala duga 56 km karakteristična je po dva duga poluotoka Sääretirb na jugozapadu i Tagaküla na jugoistoku.
Oko Kassarija leži oko 40 otočića.

Kassari je zeleni otok, obrastao šumama i pašnjacima, poznat je po voćnjacima (naročito po šljivama) i turizmu.

## Historija

Otok je prvi put dokumentiran 1564. pod imenom - *Kaskesara*. Za srednjeg vijeka pripadao je Livonskom redu, a oni su ga dali Biskupiji Ösel-Wiek za uzdržavanje.

Luka kod sela Orjaku podignuta je početkom 19. vijeka.

Danas Kassari administrativno podpada pod Okrug Hiiu, na njemu je 2000. stalno živjelo 280 stanovnika u 4 naselja; Esiküla (88 st.), Kassari (90 st.), Orjaku (69 st.) i Taguküla (33 st.).

## Izvori

## Vanjske veze

* *Kassari* (`et`)
# Abruka

| Abruka  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more
 |
| Arhipelag
 | Zapadnoestonski arhipelag
 |
| **Koordinate** | 58°09′50″N, 22°30′14″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Površina
 | 9,28 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 32
 |
|  |

**Abruka** (njemački: *Abro*, švedski: *Abrö*) je mali otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Riškom zaljevu, 4 km južno od otoka Saaremaa i luke Kuressaare.

## Karakteristike

Otok ima površinu od 9,28 km², sa najvišom točkom od 8,9 metra.
Dužina njegove obalne crte iznosi 30,33 km.

Abruku okružuje 16 manjih otoka ukupne površine 1,3 km², a najveći su; Vahase (65,5 ha), Kasselaid (49,9 ha), Linnusitamaa (5 ha) i Kerju (2,3 ha).
Otok je u Estoniji poznat po rijetkim bjelogoričnim šumama karakterističnim za južnije krajeve.

Na otoku postoje dva svjetionika, prvi je izgrađen 1897, a drugi 1923.

## Historija

Za srednjeg vijeka otok se koristio kao pašnjak za konje biskupa iz Kuressaarea.
Prvo stalno naselje izraslo je tokom 18. vijeka. Svojevremeno je bilo puno veće tako da je od 1883. do 1972. imalo osnovnu školu, od 1928. prosvjetno društvo, a od 1949. do 1962. i ribarsku zadrugu.

Danas Abruka administrativno podpada pod Okrug Saare i parohiju Saaremaa, na njoj je 2010. stalno živjelo 32 stanovnika.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Abruka (službene stranice)* (`et`)
# Kihnu

| Kihnu Kynö, Kühnö |
| --- |
| Lokacija Kihnua
 |
| Podaci
 |
| Lokacija
 | Baltičko more
 |
| **Koordinate** | 58°7′48″N, 23°59′24″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Glavno naselje
 | Lemsi, Linaküla, Rootsiküla, Sääre
 |
| Površina
 | 16,38 km²
 |
| Broj stanovnika
 | 604 (2004.)
 |
|  |
| Obala Kihnua
 |

**Kihnu** (njemački: Kühnö) je estonski otok u Baltičkom moru. Površina otoka je 16,4 km², te je najveći otok u Riškom zaljevu i sedmi po veličini estonski otok. Dužina otoka je 7 km, širina 3,3 km a najviša točka je na 8,9 m nadmorske visine. Prema podacima iz 2004. godine na otoku živi 604 stanovnika raspoređenih u četiri naselja (Lemsi, Linaküla, Rootsiküla i Sääre), prosječna gustoća naseljenosti 36,87 stan./km². Zajedno sa susjednim otocima čini općinu Kihnu koja je jedna od najmanjih općina u zemlji s površinom od 16,8 km ².

## Kultura i znamenitosti

Baltički otoci Manija i Kihnu su naseljeni malenom skupinom autohtonog stanovništva čiji su muškarci godinama morali ribariti na otvorenom moru, dok su žene ostajale i skrbile za otok. Žene su postale zaštitnice tradicionalne kulture uključujući ručne radove, plesove, igre i glazbu. Vunene rukavice *ülalistmine* i prugaste suknje su poznate u mnogim zemljama. Glazba je osobito bila važna u tradiciji Kihnua, a podrazumijeva vjerske gozbe i druga slavlja, ali i drevne predkršćanske runo pjesme (Kalevalska ljestvica) koje se izvode u narodnoj nošnji ukrašenoj jakim bojama i simbolima drevnih legendi i epova.

Zahvaljujući geografskoj izolaciji i snažnom osjećaju duha zajednice i baštine predaka, stanovnici Kihnua su uspjeli sačuvati svoje obrte i običaje. Kulturni krajolik Kihnua je od 2003. godine po zaštitom UNESCO-a kao nematerijalna svjetska baština.

* Morska obala Kihnua
* Muzej otoka Kihnu
* Kihnu crkva
* Ubožnica na otoku
* Folklorna skupina *Kihnu Virve* usljed slavlja vatre 2009. god.

## Izvori

## Vanjske veze

* Informacije o otoku

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Kihnu** |
# Naissaar

| Naissaar  |
| --- |
|  |
| Podaci
 |
| **Koordinate** | 59°34′″N, 24°31′″E |
| Država
 |  Estonija
 |
| Površina
 | 18.6 km²
 |
| Najviši vrh
 | Kunilamägi (27 m)
 |
| Broj stanovnika
 | 35 (2011.) |
|  |

**Naissaar** (njemački: *Nargen*; švedski: *Nargö*) maleni je otok koji se nalazi sjeverozapadno od Tallinna u Estoniji; administrativno pripada ruralnoj općini Viimsi. Ukupna površina otoka iznosi 18.6 km²; otok je dug osam kilometara, širok oko 3.5 kilometara, a od kopna je udaljen oko 8.5 kilometara. Najviša točka na otoku je brdo Kunilamägi, koje doseže visinu od 27 metara. Otok je uglavnom prekriven šumom i stijenama. Godine 2005., na stanovniku je živjelo 10 stalnih stanovnika, a brojka se 2011. godine popela na oko 35. Administrativno, površina otoka podijeljena je između tri sela: Lõunaküla, Tagaküla i Väikeheinamaa.

Za vrijeme revolucionarnih zbivanja u Rusiji, na otoku je proglašena kratkotrajna, nepriznata Sovjetska Republika Naissaar. Do Drugog svjetskog rata, na otoku je živjelo oko 450 ljudi, uglavnom Estonskih Šveđana, međutim ti su ljudi napustili otok nakon rata. Za vrijeme Sovjetskog Saveza, otok je dodijeljen vojsci tako da civili nisu imali pristup.

Iako utvrde datiraju još iz perioda Petra I. Velikog i njegovih planova za fortifikaciju Tallinna, glavne utvrde nastale su u periodu ruske vladavine prije Drugog svjetskog rata. Danas se male kuće iz švedskog perioda postepeno obnavljaju, kao i željeznica koja spaja sjeverni i južni dio otoka.

Jedan od najpoznatijih stanovnika otoka bio je optičar Bernhard Schmidt, zaslužan za izadu posebne vrste teleskopa iz 1930. godine.

## Vanjske veze

* "Jalutuskäik saladusliku Naissaare lõunarajal"
* Fortress of Naissaar
* "Naissaar, Former Soviet Navy Base"
* F.F. Raskolnikov, "Tales of Sub-Lieutenant Ilyin. A prisoner of the British"
# Võhandu

| Võhandu Võhandu jõgi |
| --- |
| Maraton kajaka na rijeci |
| Lokacija |
| Kontinenti | Evropa |
| Regije | Põlva, Võru |
| Države |  Estonija |
| Gradovi | Räpina |
| Hidrografija |
| Izvor   – aps. visina   – koordinate | kod sela Saverna (Okrug Põlva) 132 m 58° 4′ 40″ N, 26° 40′ 10″ E |
| Ušće   – aps. visina   – koordinate | kod sela Võõpsu u Čudsko-pskovsko jezero 30 m 58° 6′ 5″ N, 27° 33′ 17″ E |
| Dužina | 162 km |
| Pritoke | lijeve; Karioja, Viluste desne; Iskna, Mädajõgi, Rõuge, Koreli, Varesmäe |
| Hidrologija |
| Protok   – srednji |  10-11 m³/s |
| Sliv   – površina | narve 1420 km² |
| Ulijeva se u | Čudsko-pskovsko jezero |

**Võhandu** estonski: *Võhandu jõgi*) zvana i *Voo* a u gornjem toku *Pühajõgi* je rijeka na jugoistoku Estonije duga 162 km.
Po tim parametrima je najduža estonska rijeka, iako neki geografi smatraju da se zapravo radi o dvije rijeke; *Pühajõgi* 69 km i Võhandu 93 km.

## Hidrologija

Võhandu izvire pod imenom *Pühajõgi* na istočnom kraju visoravni Otepää, kod sela *Saverna* u Okrugu Põlva na nadmorskoj visini od 132 metara. Od tamo teče prema jugu do Jezera Jõksi, zatim pravi četiri velika zavoja između sela *Hino* i *Sõmerpalu* i
ulijeva se u Jezero Vagula. Iz njega izvire kao *Võhandu*, i nekih desetak km istočnije protiče pored sjevernog predgrađa grada Võrua. Zatim
teče prema zapadu uz velike meandre i promjenu smjera prema sjeveru do grada Räpina.

Nakon tog teče do ušća u u Čudsko-pskovsko jezero (Lämmijärv) kod kod sela *Võõpsu*.

Najveće pritoke rijeke sa lijeve strane su; Karioja (14 km) i potok Viluste (9 km) a sa desne su; Iskna (29 km), Mädajõgi (27 km), Rõuge (26 km) i Koreli (21 km) i potok Varesmäe (9 km).

Porječje rijeke prostire se na površini od 1420 km² po okruzima Okrugu Põlva i Võru, prosječni godišnji protok na ušću je 10-11 m³/s.

Najveće brane i akumulacona jezera na rijeci su u Räpina (51 hektara i Leevaku (38 ha).

## Reference

## Vanjske veze

* *Võhandu jõgi* Arhivirano 2018-03-24 na Wayback Machine-u (`et`)
# Emajõgi

| Emajõgi Suur Emajõgi |
| --- |
| Rijeka kod Tartua |
| Lokacija |
| Kontinenti | Evropa |
| Države |  Estonija |
| Pokrajine | Okrug Tartu |
| Gradovi | Tartu |
| Hidrografija |
| Izvor   – aps. visina   – koordinate | Jezero Võrtsjärv 33 m 58°0′59″N,26°26′45″E |
| Ušće   – aps. visina   – koordinate | selo Praaga u Čudsko-pskovsko jezero (Peipsi-Pihkva järv) 30 m 58°26′21″N 27°14′43″E |
| Dužina | 101 km |
| Pritoke | Pedja, Ahja, Elva, Amme, Laeva, Porijõgi, Kavilda, Mõra, Ilmatsalu |
| Hidrologija |
| Protok   – srednji |  71,8 m³/s |
| Sliv | baltički |
| Ulijeva se u | Čudsko-pskovsko jezero |

**Emajõgi** (ruski: *Амовжa*, njemački: *Embach*) je rijeka na sjeveroistoku Estonije duga 101 km, ona je količinom voda i širinom svog korita (20-145 m), najveća u Estoniji.

Ona je i jedina plovna rijeka čitavim svojim tokom u Estoniji, jer je i dovoljno duboka (na pojedinim mjestima i do 11 m.

## Hidrologija

Emajõgi izvire na sjeveroistočnom kraju Jezera Võrtsjärva, od tamo teče prema istoku uz velike meandre, jer teče preko ravničarskog močvarnog kraja, a ukupni pad rijeke ima svega 3,5 metara, pa teče sporo - 3,7 km/h.
Emajõgi protiče preko grada Tartua i teče do ušća u Čudsko-pskovsko jezero kod sela Praaga.

Porječje rijeke prostire se na povtšini od 9960 km² (od tog 98 km² u Latviji), Prosječni godišnji protok na ušću je 71,8 m³/s.

Emajõgi redovito plavi u proljeće, tad se razlije u bezbroj starih rukavaca.
Povećanje vodostaja na Čudsko-pskovskom jezeru ponekad rezultira time da rijeka poteče uzvodno sve do Tartua.

Rijeka je prvi put dokumentirana - 1224. pod imenom **Emaioga**. Njeno današnje ime - Emajõgi na estonskom znači *Rijeka majka*, kojiput se naziva i **Suur Emajõgi** (Veliki Emajõgi), da se razlikuje od Väike Emajõgija (Malog Emajõgija), koji je jedna od rijeka koje pune Jezero Võrtsjärva.

Emajõgi ima više od 20 pritoka a najveće su; Pedja (122 km), Ahja (95), Elva (72), Amme (59), Laeva (48), Porijõgi (38), Kavilda (26), Mõra (25), Ilmatsalu (23).

Ponekad se *Suur Emajõgi* (Veliki) i Väike Emajõgi (Mali Emajõgi) smatraju jedinstvenom rijekom - Emajõgi, a i rijeka Pärnu se računa kao Emajõgi.

## Reference

## Vanjske veze

* *Emajõgi* (`et`)
# Ahja

| Ahja  |
| --- |
|  |
| Lokacija |
| Kontinenti | Evropa |
| Države |  Estonija |
| Pokrajine | Põlva, Tartu |
| Hidrografija |
| Izvor   – koordinate | Jezero Erastvere (Okrug Põlva) 57° 58′ 55″ N, 26° 47′ 28″ E |
| Ušće   – koordinate | Emajõgi (Okrug Tartu 8° 23′ 25″ N, 27° 9′ 22″ E |
| Dužina | 103,4 km |
| Pritoke | desne; Lutsu, Orajõgi lijeve; Hilba, Leevi |
| Jezera | Saesaare |
| Hidrologija |
| Sliv   – površina | baltički 1073 km² |
| Ulijeva se u | Emajõgi |

**Ahja** u gornjem toku znana i kao *Tilleoja*, *Tille*, *Taevaskoja*, *Aarna* je rijeka na jugoistoku Estonije duga 103,4 km, najveća desna pritoka rijeke
Emajõgi.

## Hidrologija

Ahja izvire iz Jezera Erastvere. Od tamo teče generalno u smjeru sjeveroistoka do ušća u rijeku Emajõgi, 8,8 km prije njena ušća u Čudsko-pskovsko jezero. Ahja na svom toku jako meandrira i često mjenja smjer.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1074,3 km² po okruzima Põlva i Tartu.

Ahja se smatra najpitoresknijom rijekom u Estoniji. U gornjem toku rijeke nalazi se Zaštićeni krajolik Tilleoru, površine 1,9 km², dug 3 km.
I u srednjem toku ispod akumulacijskog jezera hidroelektrane Saesaare nalazi se
18 km duga dionica koja je također Zaštićeni krajolik.

Uz rijeku u gornjem toku dominiraju polja, u srednjem šume, a u donjem močvare.

## Reference

## Vanjske veze

* *Ahja jõgi* (`et`)
# Põltsamaa

| Põltsamaa
 |
| --- |
| Ruine zamka i crkveRuine zamka i crkve |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Estonija
 |
| **Okrug** | Jõgeva
 |
| **Gradska prava** | 1926.
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **gradonačelnik** | Andres Vään
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 5.98 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2021.)
 |
|  - **Grad** | 3,847
 |
|  - **Gustoća** | 643.3 stan. / km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC+3)
 |
| Karta
 |
| Põltsamaaclass=notpageimage| Pozicija Põltsamaaje u Estoniji
 |

**Põltsamaa** (njemački: *Oberpahlen*) je grad od 3,847 stanovnika u sredini Estonije.

## Geografija

Põltsamaa se nalazi na zapadu Okruga Jõgeva, duž rijeke Põltsame, udaljena 124 km jugoistočno od glavnog grada Tallinna i i samo 29 km jugozapadno od svog administrativnog centra Jõgeve.
Põltsamaa je grad parkova i mostova kojih ima 18., i raskršće autoputeva Tallinn-Tartu i Võhma-Jõgeva.

## Historija

Rijeka Põltsamaa
Põltsamaa je izrasla pod imenom *Oberpahlen* uz crkvu podignutu 1234., i zamak koji je podigao Livonski red krajem 13. vijeka.
Krajem 16. vijeka postala je poznata po manufakturnoj proizvodnji cigle i vapna.

Između 1570. - 1578. (za Livonskog rata) Põltsamaa je bila službena rezidencija Magnusa, kralja ruskog vazalnog Livonskog kraljevstva.

U periodu 1582. do 1621. (sa prekidima) grad je bio pod vlašću Poljsko-Litvanske Unije.
Od 1623. do 1881. u vrijeme kad je Estonija bila domena Ruskog Carstva bila je feud porodice Wrangels.

Põltsamaa je ostavila snažan trag u historiji Estonije, u njoj je 1766. počeo izlaziti prvi časopis na estonskom, a nakon tog je 1888. otvorena je prva visoka škola na estonskom.

Põltsamaa je u međuratnom periodu za prve Estonske Republike 1920. postala općina, a 1926. je dobila i status grada.

Za Drugog svjetskog rata 1941. - 1944., u borbama između Wehrmachta. - Crvene armije. oko 70% gradskih stambenih zgrada je uništeno.

Nakon rata za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike u periodu 1950. - 62 Põltsamaa je bila administrativni centar istoimenog rajona.

## Privreda

Nakon bankrota socijalističke ekonomije 1990-ih porastao je broj nezaposlenih, dok je 1989. oko 55% stanovnika bilo zaposleno, 2000]]. njihov procent je pao na 39%, a promjenila se i struktura, 1989. - 56% je radilo u industriji, a 2000. - 42%.
I danas najviše ljudi radi u prehrambenoj industriji, firma *AS Põltsamaa Felix* (oko 170 radnika) i mljekara Põltsamaa.
Ostale značajnije firme su; *AS Kitzinger-Progress* (nehrđajući čelik), *Vikan Estonia AS* (tekstil) i *AS Puit-Profiil* (drvna industrija).

## Pobratimski gradovi

Põltsamaa ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

* Kokemäki, Finska
* Skrunda, Latvija
* Sollefteå, Švedska

## Reference

## Vanjske veze

* *Põltsamaa Vald* (službene stranice) (`et`)
# Pedja

| Pedja Pedja jõgi |
| --- |
| Rijeka kod Jõgeve |
| Lokacija |
| Kontinenti | Evropa |
| Države |  Estonija |
| Pokrajine | Okrug Lääne-Viru, Okrugu Jõgeva, Okrug Tartu |
| Gradovi | Jõgeva |
| Hidrografija |
| Izvor   – koordinate | selo Simuna (Okrug Lääne-Viru) 59°2′32″N,26°24′8″ E |
| Ušće   – aps. visina   – koordinate | kod Jezera Võrtsjärva u Emajõgi 33 m 58°24′51″N 26°11′20″E |
| Dužina | 122 km |
| Pritoke | Põltsamaa, Kaave, Pikknurme, Umbusi, Onga, Imukvere i Salla |
| Hidrologija |
| Protok   – srednji |  10.9 m³/s |
| Sliv | baltički |
| Ulijeva se u | Emajõgi |

**Pedja** (ruski: *Педья*) je rijeka na sjeveroistoku Estonije duga 122 km, najveća lijeva pritoka rijeke Emajõgi.

## Hidrologija

Pedja izvire na južnim padinama Visoravni Pandivere, kod sela Simuna (Okrug Lääne-Viru).
Od tamo teče uz velike meandre prema jugozapadu preko močvarne ravnice, nešto prije grada Jõgeve ima duguljasti otok površine 12 hektara.

U svom srednjem i donjem toku protiče kroz *Rezervat prirode - Alam-Pedja*, sve do do ušća u Emajõgi sjeveroistočno od Jezera Võrtsjärva.

Posljednjih 4,3 km od ušća pritoke Põltsamae rijeka mijenja ime u **Pede**.

Najveće pritoke rijeke su; Põltsamaa (135 km), Kaave (38 km), Pikknurme (35 km), Umbusi (34 km), Onga (30 km), Imukvere (16 km) i Salla (14 km).
U prošlosti je na rijeci bilo puno vodenica, neke od njih kao one u gradu Jõgevi stare su po tristotinjak godina. U novije doba na rijeci su podignute tri hidroelektrane; Painküla, Tõrve, Puurmanis.

Porječje rijeke prostire se po okruzima; Lääne-Viru, Jõgeva i Tartu, na površini od 2710 km².
Prosječni godišnji protok na ušću je od 15 do 25 m³/s.

## Reference

## Vanjske veze

* *Pedja* (`et`)