Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Velika džamija u Damasku

| Omejadska džamija جامع بني أمية الكبير |
| --- |
|  |
| Osnovne informacije
 |
| Lokacija
 |  Damask, Sirija
 |
| Religijska afilijacija
 | Islam
 |
| Region
 | Levant
 |
| Funkcionalni status
 | aktivna
 |
| Arhitektonski opis
 |
| Arhitektonski tip
 | džamija
 |
| Arhitektonski stil
 | Omejadi
 |
| Godina dovršetka
 | 715
 |
| Specifikacije
 |
| Minaret(i)
 | 3
 |
| Materijali
 | kamen, mramor, opeke, mozaik
 |

Velika džamija u Damasku
**Velika džamija u Damasku**, također poznata kao **Umejadska džamija** (arapski: جامع بني أمية الكبير, je jedna od najvećih i najstarijih džamija na svijetu. Locirana na najvažnijem dijelu starog dijela grada. Ima veliku arhitekturalnu i arheološku vrijednost.

Džamija u svojoj unutrašnjosti ima grobnicu u kojoj se tvrdi da se nalazi glava Ivana krstitelja (Jahja a.s) poštovan i od muslimana i od kršćana. Glava je pronađena u iskopavanjima prilikom pravljenja džamije. Veliku važnost džamiji pripisuju i šitski muslimani radi toga što se u njoj nalaze glave Hasana i Husejna (unuci Poslanika Muhammeda. U Džamiji se nalazi i grob Salahudina Ejubije, slavnog islamskog vojskovođe.

## Historija

Grobnica Ivana krstitelja (Jahja a.s), unutar džamije
Na mjestu gdje se sada nalazi džamija, nalazio se drevni aramejski hram božanstvu Hadadu. Nakon toga postao je hram rimskog božanstva Jupiter. Zatim je tu bila kršćanska crkva posvećena Ivanu krstitelju u bizantijsko doba.

Isprva, nakon osvojenja Damaska od strane muslimana 636. godine, bizantijska crkva je stajala još neko vrijeme i građevina je korištena za molitvu i od strane kršćana i od muslimana. Nakon toga su muslimani izgradili manje mjesto za obavljanje molitvi na sjevernoj strani zida. Pod Omejadskim halifatom za vrijeme Halife Velida I Crkva je kupljena od tadašnje vlasti i porušena. Negdje između 706 i 715 počela je gradnja džamije.

## Konstrukcija i arhitektura

Konstrukcija džamije je bazirana na kući Poslanika Muhammeda u Medina, koja je također imala mnogo funkcija: bila je mjesto za zajedničku molitvu, religioznu edukaciju, političke skupove, sudske procese, i prihvatni centar za beskućnike i materijalno ugrožene. Halifa je unajmio oko 200 najpoznatijih bizanstijskih arhitekti i radnika za uređivanje džamije, to je prepoznatljivo i u eksterijeru i u enterijeru džamije.

Nova džamija je bila najipresivnija građevina u to vrijeme, unutrašnji zidovi su bili dekorisani sa prelijepim mozaicima.

Zgrada se smatrala jednim od čuda svijeta jer je bila jedna od najvećih građevina na svijetu. Spoljašnji zidovi su bazirani na starome hramu jupitera i kreću se od 100 do 157.5 metara.
Minaret na sjeveroistočnom dijelu se naziva jos i Isusov (Isaov) minaret, jer muslimani smatraju da će se Isus pojaviti na njemu pred Sudnji dan.

## Galerija

* Velika džamija u Damasku
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
# Hijene

| Hijena
 |
| --- |
|  |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Osjetljivi** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Carnivora  |
| Natporodica:
 | Feloidea  |
| Porodica:
 | **Hyaenidae** Gray, 1821 |
|  |
| Rasprostranjenost hijena
 |

**Hijene** (Hyaenidae) su porodica iz reda zvijeri. Usprkos površnoj sličnosi s psima, to su ustvari mačkolike zvijeri, koje vjerojatno imaju zajedničko porijeklo s porodicom Viverridae, ili čak potječu od njih. Žive u južnoj i na području zapadne Azije, od Irana preko Bliskog istoka i Arabije do Afrike.

## Način života

Hijene su općenito poznate kao strvinari, i nisu na "dobrom glasu". Tako ih je zoolog Alfred Brehm u 19. stoljeću opisao kao glupe, pakosne i kukavne životinje, i dalje: "Od svih zvijeri, hijene su najružnije građene i najodvratnije, a kad se na to nadoda i opaki karakter, to je dovoljno da ove životinje čini omraženim". Ovakvi su opisi u to vrijeme bili uobičajeni, dajući zapravo vrlo malo podataka o stvarnim osobinama hijena.

Prema današnjim spoznajama, teško je dati bilo kakve podatke o zajedničkim osobinama svih hijena. Dok su prugasta i smeđa hijena doista prije svega strvinari, pjegava hijena aktivno lovi plijen, a Proteles cristatus svojim načinom života potpuno odstupa i od jednih i od drugih. Ona se hrani termitima.

## Anatomija

Obilježje svih hijena je, da su im prednje noge duže od stražnjih, dok kandže ne mogu uvući. Ženke imaju snažno izražene vanjske dijelove spolnog organa: njen klitoris je tako velik, da ga se naziva pseudopenisom. Osim toga, okružen je vrećastim kesicama koje potsjećaju na mošnice mužjaka, tako da se spolovi čak i kod bližeg promatranja jedva mogu razlikovati. Ova anatomska osobitost ranije je dovodila do pretpostavke, da su hijene hermafroditi, što definitivno nije točno.

## Fosilne hijene

Hijene su vrlo stara grupa od kojih je poznato puno više fosilnih nego recentnih vrsta. Najstarijom hijenom smatra se *Protictitherium* iz miocena, iako izgledom još podsjeća na Viverridae, a živjela je na drveću. Kasniji rod *Plioviverrops* je nastanjivao i Europu. To je bila još mala hijena specijalizirana za prehranu kukcima. Može se pretpostaviti da su se već u to vrijeme razdvojile linija pravih hijena od *Protelinae*.

Nakon toga, hijene rastu. Krajem miocena je rod *Ictitherium*, koji je podsjećao na šakala, živio na području cijele Europe. Postojali su veliki strvinari (*Adcrocuta*), razbojničke hijene (*Lycyaena* i *Hyaenictis*) kao i jedan rod (*Chasmaporthetes*) koji je dospio do sjeverne Amerike. U pliocenu su većina rodova hijena izumrle, vjerojatno zbog konkurencije uspješnijih pasa. No, pjegave i prugaste hijene su još u pleistocenu živjele u Europi i vjerojatno u vrijeme ledenog doba još sretale europskog čovjeka.

## Sistematika

1. Potporodica **Hyaeninae**
	1. prugasta hijena (*Hyaena hyaena*)
	2. smeđa hijena (*Hyaena brunnea*)
	3. pjegava hijena (*Crocuta crocuta*)
2. Potporodica **Protelinae**
	1. *Proteles cristatus*
# Antiamerikanizam

Antiamerički mural u Teheranu (Iran)
**Antiamerikanizam** je oblik neslaganja ili mržnje prema Amerikancima, njihovoj kulturi, te politici Sjedinjenih Američkih Država (posebno vanjskoj).

Antiamerikanizam se izraženije pojavio u Evropi nakon uloge u Drugim svjetskom ratu, posebno tokom Hladnog rata kada je bio ideološki motiviran. Dugo je bio široko rasprostranjen u liberalnim krugovima primjerice zbog Vijetnamskog rata. Nakon pada Sovjetskog Saveza, SAD postaje jedina supersila prema kojoj val antiamerikanizma ponovo dobiva na zamahu, u primarno vanjskopolitičkom obliku.

Izraženi politički antiamerikanizam danas je rasprostranjen u Iranu, Kubi i Sjevernoj Koreji.

## Povezano

* Anglofobija

## Literatura

* Beeman, William O. *The Great Satan vs. the Mad Mullahs: How the United States and Iran Demonize Each Other*, Greenwood Publishing Group, 2005 (`en`)
* Friedman, Max Paul. *Rethinking Anti-Americanism: The History of an Exceptional Concept in American Foreign Relations*, Cambridge University Press, 2012 (`en`)
* Klautke, Egbert. "Anti-Americanism in Twentieth-Century Europe," *Historical Journal* (2011) 64 (4), str. 1125–1139. DOI:10.1017/S0018246X11000276 (`en`)

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Antiamerikanizam** |
|  | Potražite natuknicu antiamerikanizam u Wikirječniku, slobodnom rječniku. |
# Arabofobija

Arabofobno-antisemitski grafit s pozivom na izgon Arapa i Jevreja u Hondurasu
**Arabofobija** je termin koji u svom najširem smislu označava predrasude, ksenofobiju i mržnju prema Arapima i arapskoj kulturi. Fenomen se kroz historiju manifestirao na različite načine, a bio je uzrokovan političkim, klasnim, religijskim i drugim faktorima. Neki od najranijih primjera su kasnoantička djela grčko-rimskih odnosno bizantskih historičara kod kojih se javljaju stereotipovi o arapskoj "podmuklosti i nepouzdanosti". U ranoislamskom periodu antiarapski animozitet javlja se po abasidskim gradovima kod šubija, sociokulturnog pokreta nearapskih Perzijanaca i Nabatejaca (mezopotamskih Aramejaca) koji su isprva tražili jednak društveni tretman, no kasnije su mnogli skrenuli u isticanje vlastite superiornosti, pozivanja na slavnu sasanidsku i mezopotamsku prošlost, te poistovjećivanje Arapa s beduinima. Snažan oblik arabofobije javlja se u Španiji tokom Rekonkviste i inkvizicije, u početku s antiislamskim odnosno prokatoličkim izgovorima, iako je kasnije preraslo i u progon arapskih katolika. Novovjekovna arabofobija uglavnom se vezuje uz orijentalizam, stereotipni prikaz istočnjačkih naroda građen u kolonijalističkim i imperijalističkim silama Zapadne Evrope. Usponom nacionalističkih ideologija u 20. vijeku, izraženo antiarapsko rasploženje javlja se u Turskoj, Iranu i Izraelu, a zbog geopolitičkih faktora u 21. vijeku i u Sjedinjenim Državama, Evropi i drugim zapadnim državama. Elementi arabofobije nisu karakteristični isključivo za nearapske zemlje već se mogu naći i unutar samog Arapskog svijeta, prvenstveno kod lokalnih nacionalističkih pokreta koji inzistiraju na autohtonističkim tumačenjima porijekla (npr. feničanstvo u Libanonu, berberizam u Alžiru).

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Arabofobija** |
|  | Potražite natuknicu arabofobija u Wikirječniku, slobodnom rječniku. |
# Antieuropeizam

**Antieuropeizam** ili **antievropejstvo** je izraz koji u svom najširem značenju označava mržnju, antipatiju i nesklonost prema Evropi, evropskoj kulturi i Evropljanima općenito. Ponekad se za njega koristi i izraz **eurofobija**, a prvenstveno se odnosi na fenomene vezane uz područja izvan Evrope kao što su Azija, Afrika, Oceanija i Amerike, a ponekad i rubna područja koja se iz geografskih i kulturnih razloga ne smatraju dijelom "pravom Evropom" (Britanski Otoci, Skandinavija, Balkan). Antieuropejstvo se u modernom političkom diskursu često poistovjećuje sa euroskepticizmom, iako je riječ o specifičnom fenomenu.

Prvi fenomeni koji bi se mogli okarakterizirati kao antievropejstvo datiraju iz ranog srednjeg vijeka, odnosno pojave islama i arapskih osvajanja koji su preostala kršćanska područja Evrope učinila zasebnom cjelinom u odnosu na ostatak svijeta. Uz predrasude temeljene na religijskim razlikama, odnosno stav o Evropljanima kao nevjernicima, među muslimanima Azije i Afrike se na Evropljane gledalo i kao na "primitivce", čemu je doprinijelo zaostajanje evropske kulture i tehnologije, odnosno evidentno siromaštvo u odnosu na tadašnji daleko bogatiji islamski svijet; antievropskim osjećajima među muslimanima su, pak, od početka 2. milenijuma doprinijeli i krstaški ratovi koji su stvorili reputaciju Evropljana kao "barbara". U ostalim dijelovima svijeta se antieuropeizam javlja od 16. vijeka kao ksenofobna reakcija na misionare, trgovce i osvajače koji su za vrijeme i nakon Doba otkrića provodili evropsku kolonizaciju novootkrivenih kontinenata i područja.

U 20. vijeku, pogotovo nakon procesa dekolonizacije u zemljama Trećeg svijeta, antieuropeizam se često odlikuje kroz radikalno odbacivanje zapadne kulture, etničko čišćenje i progone potomaka evropskih doseljenika, a u nekim slučajevima čak i dostignuća evropskih tehnologija. Jedan od blažih primjera predstavlja Iran gdje je nakon islamske revolucije odbačeno nošenje "evropske" kravate kao simbola prevladane potčinjenosti Zapadu.

Poseban oblik antieuropeizma se razvio čak i među potomcima evropskih doseljenika, odnosno zemljama koje su nastale kao evropske kolonije. Tamo se na Evropu gleda kao "degeneriranu", "iskvarenu" i "dekadentnu", odnosno smatra se kako su se Evropa odrekla zapadnih vrijednosti, a Evropljani postali "slabići" nasuprot potomaka kolonista koji su te vrijednosti očuvale. Taj je stav možda najviše karakterističan za SAD, a posebno je došao do izražaja neposredno pred i na početku rata u Iraku kada je protivljenje ratu od strane vodećih evropskih država kao Njemačka i Francuska postalo povodom za provalu negativnih stereotipa u američkoj javnosti, obično vezanih uz pojam Stara Evropa.
# Kroatofobija

**Kroatofobija** ili **hrvatofobija** jest mržnja i strah prema hrvatskom narodu ili Hrvatskoj općenito. Pojam se prvi put pojavio 1919. u engleskom obliku *croatophobia* u knjizi *The Spirit of Russia: Studies in History, Literature and Philosophy* autora Tomáša Garriguea Masaryka.

Iako se kroatofobija najčešće vezuje za Hrvatima susjedne narode (Srbi, Bošnjaci, Crnogorci, Slovenci, Mađari, Talijani), odnosno sukobe suparničkih nacionalizama koji su obilježili 19. i 20. stoljeće, određeni fenomeni koji bi se mogli nazvati kroatofobijom datiraju i prije stvaranja Hrvata kao moderne nacije; to se prije svega odnosi na negativne stereotipe o Hrvatima kao „divljacima”, „primitivcima” i „barbarima” koji su bili rašireni na području Italije i Centralne Evrope. U potonjem slučaju za takve stereotipe bila je zaslužna dinastija Habsburg, koja je ljudstvo iz Vojne krajine od 17. do 19. stoljeća koristila u brojnim evropskim ratovima, u kojima su krajišnici stekli reputaciju sličnu kozacima u Ruskom Carstvu. Za vrijeme revolucija 1848. krajiške trupe istaknule su se svojom odanošću dinastiji i gušenju mnogih revolucionarnih pokreta; zbog toga su među liberalnim i lijevim dijelom njemačke i šire evropske inteligencije Hrvati općenito stekli reputaciju zadrtih konzervativaca i reakcionara.

Kroatofobija se ispoljila i nakon Prvog svjetskog rata i stvaranja jugoslavenske države. U Jugoslaviji srpski nacionalisti označavali su Hrvate kao „izdajnički, subverzivni i separatistički element”. S druge strane, relativno visoki udio Hrvata u predratnoj KPJ stvorio je i alternativni negativni stereotip Hrvata kao „bezbožnih komunista” i „subverzivnih ljevičara”.

Negativni stereotipovi o Hrvatima dostigli su svoj vrhunac zahvaljujući Drugom svjetskom ratu, tokom koga je stvorena Nezavisna Država Hrvatska na čelu s fašističkim pokretom ustaša. Zločini koje je taj režim počinio priskrbili su Hrvatima reputaciju „genocidnog naroda” i naroda kome drugi narodi, a pogotovo Srbi, „ne smiju vjerovati”. Iako je ispoljavanje kroatofobije u poslijeratnoj Jugoslaviji zabranjeno i službeno potiskivano pod parolom bratstva i jedinstva, nepovjerenje i negativni stereotipovi prema Hrvatima i Hrvatskoj su se zadržali, a posebno su došli do izražaja za vrijeme uspona srpskog nacionalizma osamdesetih godina 20. stoljeća. Takvim osjećajima koristili su se srpski nacionalisti kako bi potaknuli separatističke pokrete u Hrvatskoj i BiH. Izbijanje bošnjačko-hrvatskog sukoba 1992. proširilo je negativne stereotipove protiv Hrvata i među Bošnjacima. Nakon završetka ratova antihrvatski sentiment mogao se pronaći i u slovenskoj javnosti, za što je najviše zaslužan hrvatsko-slovenski granični spor.

## Povezano

* Srbofobija
* Kroatofilija
* Jugofobija
# Jugofobija

**Jugofobija** je izraz koji u svom najširem značenju označava mržnju, antipatiju ili neprijateljski stav prema Jugoslaviji, Jugoslavenima, jugoslavenskoj ideji ili Južnim Slavenima općenito. Pojavljuje se u tri glavna oblika/značenja.

U svom najširem smislu se pojavljuje u evropskim državama i odražava kroz negativan stav prema Južnim Slavenima koji se opisuju kao "primitivci", "barbari", lijenčine i kriminalci, odnosno "zaostali" narodi skloni anakronim tribalističkim sukobima, nacionalizmu, nasilju i svim negativnim pojavama koje je "civilizirana" Evropa prerasla. Najkarakterističniji oblik takve predrasude je korištenje izraza *Jugosi* ili *jugomafija*.

U užem smislu se koristi kako bi se opisao kao negativan stav prema Jugoslaviji i Jugoslavenima u državama nastalim raspadom bivše Jugoslavije. Pod time se podrazumijevaju fenomeni koji su svoj najekstremnije oblike imali u vrijeme i neposredno nakon raspada; jedan od primjera je sama zabrana spominjanja naziva "Jugoslavija" u službenim historijama. U današnje vrijeme se tumači kao svojevrsna reakcija na jugonostalgiju.

U trećem, još užem smislu, jugofobija služi kao pežorativni izraz, kojim se iz lijevih i liberalnih krugova opisuju radikalni nacionalisti koji u obnovi bilo kakvih veza među državama bivše Jugoslavije vide put prema obnovi Jugoslavije, odnosno gubitku suvereniteta novostvorenih država.

## Povezano

* Srbofobija
* Kroatofobija

## Vanjske veze

* Datoteke u vezi s temom Jugofobija na Wikimedijinoj ostavi
# Kristijanofobija

**Antikršćanstvo**, **kristofobija** ili **kristijanofobija** je naziv koji se koristi za iracionalni strah i iskazivanje mržnje i negativnih stavova prema kršćanima, kroz njihovo omalovažanje, vrijeđanje ili druge aktivnosti čiji je krajnji cilj njihova marginalizacija ili uklanjanje iz nekog društva.

Antikršćanski osjećaji datiraju još od samog nastanka kršćanstva, odnosno od vremena kada se profiliralo kao judaistička sekta u Palestini pod Rimskim Carstvom. Dok su pravovjerni Jevreji kršćane napadali kao heretike i izdajnike, dotle su ih Rimljani smatrali opasnim radikalima, a njihovo učenje tumačili kao bezbožništvo. U to doba Carstvo je sve više bilo odano kultu cara, što je tijesno povezano sa monoteizmom, vjerovanjem u jednog oca. From tumači da su u dubljem psihološkom smislu Rimljani bili u pravu kad su proglašavali kršćanstvo ateizmom, jer je vjera u čovjeka patnika uzvišenog do Boga bila fantazija potlačenih koja je željela da istisne vladajuće snage — boga, cara i oca — i sebe stavi na njihova mjesta.

Od vremena kada je Rimsko Carstvo u 4. vijeku postalo službeno kršćanska država, kršćani su u ne-kršćanskim državama često postajali predmetom sumnje u njihovu odanost, odnosno smatrani su tuđinskom petom kolonom; kao primjer može poslužiti zoroastričko Sasanidsko Carstvo u kasnoj antici, odnosno šintoistički Japan u 17. vijeku.

U Evropi, gdje je kršćanstvo postalo dominantna odnosno jedina službena religija, antikršćanski stavovi će se početi javljati tek u 18. vijeku zahvaljujući pokretu Prosvjetiteljstva i racionalističkoj filozofiji. Među inteligencijom se javlja shvaćanje kako kršćanstvo predstavlja smetnju napretku nauke i društva, odnosno potpiruje vjersku mržnju i potlačene mase drži u pokornosti. Takvi stavovi, koji su svoj odraz pronašli u politici dekristijanizacije francuskih revolucionara, odnosno državnom ateizmu komunističkih zemalja, održali su se do današnjih dana, a s vremenom prodrli i u šire društvene slojeve u zapadnom svijetu.

Danas se iz kršćanskih krugova zapadna masovna kultura često optužuje za promoviranje "antikršćanskih" sadržaja i omalovažanje kršćanstva.

## Povezano

* Antikatolicizam
* Antiprotestantizam
* Antimormonizam
* Antiklerikalizam
* Antiteizam
* Islamofobija
* Dekristijanizacija
* Sekularizacija

*
*
*

## Reference

## Vanjske veze

* US Commission on International Religious Freedom
* National Alliance Against Christian Discrimination
* Website about Christianophobia What is Christianophobia, cases of Christianophobia in Europe
* News article on Bjorn Atldax Anti-Christian logo jeans
* News article about Christianophobia. Arhivirano 2008-02-15 na Wayback Machine-u
* News article about the Vatican's reaction to a "Seven Wonders of the World" contest that 'excluded' Christian monuments
* Protecting persecuted Christians - Christians throughout the world are victims of abuse, violence and discrimination
* Anti-Christian: a "Socially Acceptable Prejudice" Arhivirano 2012-03-02 na Wayback Machine-u
*  Arhivirano 2011-06-14 na Wayback Machine-u
# Islamofobija

**Islamofobija** obuhvaća predrasude, mržnju i strah od islama i muslimana. Iako religijska netrpeljivost prema islamu i progoni muslimana imaju dugu historiju i sežu od 7. vijeka, na islamofobiju se danas gleda primarno kao na suvremeni fenomen u Zapadnom svijetu koji se rasplamsao na prijelazu iz 20. u 21. vijek. Glavni događaji koji su tomu prethodili su teroristički napadi 11. 9. 2001. na New York, kao i popularizacija radikalnog koncepta Samuela P. Huntingtona o sukobu civilizacija i unutarnjem ratu kultura. Kao dodatni motivi uzimaju se oštre dnevnopolitičke debate o pravima muslimanskih imigranata kao što su gradnja džamija, pokrivanje lica, itd.

Učestali zatvoreni stavovi koji karakteriziraju islamofobiju su:

* Islam je monolitni blok, statičan i neosjetljiv na promjene.
* Islam nema zajedničkih vrijednosti s drugim kulturama; nije podložan utjecajima i ne utječe na druge.
* Islam je inferioran Zapadu; barbarski, iracionalan, primitivan i seksistički.
* Islam je nasilan, agresivan i prijeteći, sklon podržavanju terorizma, aktivan u sukobu civilizacija.
* Islam je politička ideologija koja se koristi za politički ili vojni prodor.
* Islam odbacuje svaki tip kritike na njegov račun.
* Diskriminacija prema muslimanima i njihovo isključivanje iz društva su opravdani.
* Neprijateljstvo prema islamu je prirodna i normalna pojava.

Više naučnika islamofobiju na Zapadu dovodi u kontekst s rasizmom odnosno formom arabofobije ili turkofobije, a neki pronalaze vjerske analogije i sa starijim fenomenima antisemitizma i antikatolicizma. Politička islamofobija najčešće se temelji na poistovjećivanju islama i muslimana s njihovim radikalnim ideologijama odnosno pojedincima. Određene političke struje unutar Sjedinjenih Država i njihovih savezničkih država prozivane su da svjesno šire islamofobiju s ciljem oblikovanja javnog mnijenja odnosno opravdavanja interesnih vojnih pohoda diljem svijeta.

## Povezano

* Kristijanofobija (hristijanofobija)
* Judeofobija
* Hindufobija

## Literatura

* (`en`) Allen, Christopher (2010.). *Islamophobia*. Farnham: Ashgate Publishing. ISBN 9780754651406. OCLC 764538918.
* (`sh`) Cerić, Mustafa (2000.). *Islam i državljanstvo u Europi: Islam and the West*. Sarajevo: Vijeće Kongresa bošnjačkih intelektualaca. str. str. 8.. ISBN 9789958470622. OCLC 492357518.
* (`en`) Conway, Gordon (1997.). *Islamophobia: A challenge for us all*. London: Runnymede Trust. ISBN 9780902397989. OCLC 40323425.
* (`en`) Gottschalk, Peter; Greenberg, Gabriel (2008.). *Islamophobia: Making Muslims the Enemy*. Lanham: Rowman & Littlefield Publishers. ISBN 9780742552869. OCLC 87130031.
* (`sh`) Milardović, Anđelko (2013.). *Stranac i društvo: Fenomenologija stranca i ksenofobije*. Zagreb: Pan Liber. str. str. 111.-112. i 205.. ISBN 9789536285648.

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Islamofobija** |
|  | Potražite natuknicu islamofobija u Wikirječniku, slobodnom rječniku. |
# Polonofobija

Nacistički natpis *Zabranjen ulaz Poljacima!* iz 1939.
**Polonofobija** je mržnja prema Poljacima tj. ljudima poljske nacionalnosti.

Antipolonizam postoji ili je postojao u sljedećim vidovima:

* organizirano istrebljivanje Poljaka kao etničke i kulturne grupe, često bazirano na ideji (vjerovanju) da je poljska kultura prijetnja njihovim vlastitim nacionalnim interesima
* rasistički antipolonizam, vrsta ksenofobije
* kulturalni antipolonizam: predrasude o Poljacima i ljudima koji govore poljski
* negiranje poljske pomoći Jevrejima tokom Drugog svjetskog rata

## Literatura

* Lukas, Richard C.: *Forgotten Survivors: Polish Christians Remember The Nazi Occupation* (`en`)
* Mikołaj Teres: *Ethnic Cleansing of Poles in Volhynia and Eastern Galicia, Alliance of the Polish Eastern Provinces*, Toronto, 1993, ISBN 0-9698020-0-5. (`en`)
* Ryszard Torzecki: *Polacy i Ukraińcy; Sprawa ukraińska w czasie II wojny światowej na terenie II Rzeczypospolitej*; Warsaw, 1993. (`pl`)
* Tadeusz Piotrowski: *Genocide and Rescue in Wolyn: Recollections of the Ukrainian Nationalist, Ethnic Cleansing Campaign Against the Poles During World War II*, McFarland & Company, 2000, ISBN 0-7864-0773-5. (`en`)
* Eduard v. Hartmanns Schlagwort vom "Ausrotten der Polen" : Antipolonismus und Antikatholizismus im Kaiserreich / Helmut Neubach. (`de`)
* 'Erbfeindschaften': Antipolonismus, Preußen- und Deutschlandhaß, deutsche Ostforschung und polnische Westforschung, [w:] Deutschland und Polen im 20. Jahrhundert, red. U. A. J. Bechner, W. Borodziej, t. Maier, Hannover 2001 (`de`)