Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Charles VII od Francuske

*Charles VII'* **Pobednik** (22.2. 1403. - 22.7. 1461.), *kralj Francuske od 1429 - 1461. godine.*

Charles VII
Francuska 1428. godine. Engleska je crvene boje, njen burgundijski saveznik tamno crvene, a Francuska Karla VII. zelene boje
Iako tek jedanaesto dijete kralja Charlesa VI sudbina mu je pružila ruku putem smrti starije braće tako da Charles VII postaje prijestolonasljednik Francuske 1417. godine. Njegova sreća ipak ne traje dugo pošto ga se u stvarnosti otac odriče sporazumom iz 1420. godine. Njime se regulira da će nasljednik Charlesa VI postati njegova kćerka Katerina u čije ime upravljanje državom nakon kraljeve smrti treba preuzeti Henry V . Uranjena smrt ovog kralja je samo rezultirala da do ujedinjenja Engleske i Francuske krune dolazi za života njegovog malenog sina Henrya VI 21. oktobra 1422. godine tako u trenutku smrti Charlesa VI Charles VII ima samo titulu dauphina dok pravno stvarna vlast u zemlji dolazi u ruke njegovog nećaka Henrya V

U tom trenutku Engleska sa svojim saveznicima vojvodstvima Burgundije i Bretanje drži cijelu sjevernu Francusku zajedno s kompletnim tokom rijeke Rajne sve do švicarske granice. Također i područje od grada Bordeauxa do granice Navarre se nalazi u engleskim rukama. Još prije očeve smrti kako bi popravio svoj nezavidni politički položaj Charles VII sklapa bračni ugovor s kćerkom grofa od Anjoua što mu donosi podršku te pokrajine i Provanse.

U prvoj fazi rata oslobođenja njemu su bili suprostavljeni vlastita majka, Engleska, Bretanja i Burgundija. Jedina realna pomoć u to doba je stizala od ženine majke Jolande od Aragona. Prva promjena ove situacije nastupa još prije dolaska heroine ovog rata kada Bretanja istupa iz tog rata i proglašava svoju neutralnost. Pojava Ivane Orleanske na francuskoj sceni 1429. godine ne bi bila dobro prošla bez Jolande. Uz svu želju, vjeru i očekivanja Charles VII nije imao novac za mobiliziranje vojske koju će ona voditi nego je morao zatražiti financijsku pomoć. S odobrenim zahtjevom vojska je krenula osloboditi opsadu Orleansa nakon čega će Charles VII biti okrunjen za kralja 1429. godine.

Narodno ushićenje koje tada zahvaća Francusku postaje simbol buduće neupitne pobjede. Od tada na dalje francuske trupe su prestale gubiti svoje položaje tako da dolazi do kratkotrajne ravnoteže snage. Mirovni ugovor koji Charles VII 1435. godine uspješno podvaljuje velikoj Burgundiji ostavlja Engleze same na bojnom polju što im zapečaćuje sudbinu. Tijekom sljedećih 18 godina Charles VII oslobađa praktički cijelu Francusku od Engleza ostavljujući im u rukama samo grad Calais. Te njegove pobjede su rijetko bilo ostvarene putem vojne sile, a mnogo češće pregovorima ili varkama. Tijekom cijelog svog života ovaj kralj je mrzio "avanture" ili akcije koje imaju i najmanju šansu za neuspjeh.

Pred kraj života Charles VII nalazi pobunu protiv svoje vlasti koju vodi njegov beskompromisni sin i nasljednik Louis XI. Charles je umro 22. jula 1461. godine

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# Louis XI od Francuske

**Luj XI.** (3. srpnja 1423 - 30. kolovoza 1483.), *francuski kralj od 1461 - 1483. godine.*

Prije stupanja na vlast ovaj sin Karla VII. je u cijeloj Europi bio osramoćen zbog svojih javno izrečenih želja o što ranijoj očevoj smrti kao i njegovim protuočevim oružanim pobunama.

U trenutku stupanja na prijestolje 1461. godine kada mu otac "napokon" umire sve ono što je prije izvodio kao pobunjeni princ sada preokreće u vođenje realne politike. Najbolji primjer toga postaju njegova uhićenja svojih bivših kolega u zavjerama protiv Karla VII.

Povijest vladavine ovog kralja je povijest petnaestogodišnje borbe između njega i Karla I. velikog vojvode Burgundije. U ovoj bitci gdje se nalazila na jednoj strani gotovo cijela Francuske, a na drugoj Beneluks plus dolina rijeke Rajne do švicarske granice Francuske snage su pretrpjele nekoliko neugodnih poraza. Prvi kratkovječni mirovni sporazum između ova dva protivnika se potpisuje 1466. godine poslije poraza Francuske u bitci za Montlhéry godinu dana ranije. Taj mir se koliko toliko uspješno održava na tlu Francuske, ali financijsko-vojna intervencija Luja XI. u Engleskoj 1470. godine rezultira tamošnjom pobjedničkom protuintervencijom Burgundije iduću godinu. To novo vojno poniženje francuski kralj odbija trpjeti pa objavljuje novi rat protiv Burgundije.

Ovaj rat kao i oni prethodni počinje porazom, ali ovaj put njegov najveći saveznik postaje njegov neprijatelj. Nediplomatski potezi Karla I. uspijevaju od 1473. godine na dalje okrenuti protiv njega veliku koaliciju Francuske, Lorenskog vojvodstva, Švicarske, samostalnih gradova Elzasa i Svetog Rimskog Carstva. U odlučujučoj bitci ovog rata 1477. godine snage Lorenskog vojvodstva ubijaju Karla I. Burgundskog. Kako je ovaj vojvoda umro bez muškog nasljednika dolazi do sklapanja međunarodnog sporazuma kojima Francuska kao svoj dio ratnog plijena dobiva Artois, Franche-Comté i burgundsku grofoviju.

Slično kao što je tada naslijedio Burgundiju zbog izumrća dinastije, isto se događa s provincijama Provensom i Anjouom godinu dana prije njegove smrti.

Luj XI. kao kralj je bio oprezan, ali u svom osobnom životu on se uvijek igrao s srećom i dobivao. U svojoj revolucionarnoj fazi kao dvadeset i osmogodišnji prinčevski pobunjenik bez nasljednika on 1451. godine donosi odluku o ženidbi s djetetom od 8 godina. Po svojoj uobičajenoj sreći uspio je poživjeti dovoljno dugo da dobije muško dijete prije smrti.

Iako neuspješan u svojim ratovima prvenstveno zahvaljujući naklonjenoj sudbini Luj XI. prepušta svome trinaestogodišnjem sinu Karlu VIII. strahovito ojačanu središnju vlast na koju u budućnosti zbog velike kraljeve domene nezadovoljni plemići više neće moći konkretno utjecati.

Sudjelovao je u nekoliko ratova: Ludom ratu, Starom züriškom ratu, Burgonjski ratovi, Ratu za kastiljsku baštinu, Katalonskom građanskom ratu. Bio je umiješan u Ratovima dviju ruža i Lièškim ratovima.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Francuske** | Nasljednik:
 |
| **Karlo VII.** | **Karlo VIII.** |

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# François I od Francuske

| Franjo I |
| --- |
|  |
| Kralj Francuske |
| Vladavina | 1. januar 1515 - 31. mart 1547 |
| Prethodnik | Luj XII |
| Nasljednik | Henri II |
| Krunidba | 25. januar 1515. |
|

 |
| Supružnik | Claude Éléonore Habsbourg |
| Djeca | François III Henri II Magdalena od Francuske Karlo II, vojvoda Orleana Margareta od Francuske |
| Dinastija | Valois |
| Otac | Charles, grof Angulema |
| Majka | Louise od Savoje |
| Rođenje | 12. septembar 1494. |
| Smrt | 31. mart 1547. |

**François I** (12. septembar 1494 - 31. mart 1547) bio je francuski kralj od 1. januara 1515. do svoje smrti.

François je bio sin angulemskog grofa Charlesa i Louise od Savoje, te brat Margarete Angulemske. Naslijedio je 1515. svog rođaka i punca, Louisa XII, koji nije gajio simpatije prema njemu. Umjesto normalnog početka pripreme za buduću vladavinu, Louis XII je osamnaestogodišnjeg Franju poslao u rat. Nešto prije dolaska na prijestolje, François je oženio kćer Louisa XII Claude, koja je tek bila naslijedila svoju majku Anu kao vojvotkinja Bretanje.

Odmah po stupanju na francuski tron bez obzira na prijašnja lična neslaganja s prethodnikom on nastavlja njegov nerealan san o osvajanju Italije. Francuskoj se na tom putu ispriječio car Svetog Rimskog Carstva , i španjolski kralj Karlo V. S obzirom na novčani i ljudski potencijal protivnika ovaj rat je bilo nemoguće dobiti. Na kraju tokom rata i sam François I je pao u zarobljeništvo. Kako bi uspio iz njega izaći zamijenio se sa svojom djecom koja provode nekoliko godina kao taoci španjolskog kralja. Otkup njihove slobode postaje financijska katastrofa za državu. Njegovi pokušaji za sticanje podrške engleskog kralja Henrya VIII u borbi protiv Karla V su bili neuspješni. Cijela njegova vladavina samo s izuzetkom ratnih primirja je provedena u borbi protiv svog vječitog rivala. Ovaj rat će se nastaviti i tokom života njegovog nasljednika.

Pred sam kraj života François sklapa savez sa Osmanlijama protiv Habsburgovaca. Ovaj savez će ostat na snazi tokom sljedećih 250 godine.

Bio je istaknuti zaštitnik renesansne umjetnosti.

Par godina prije njegove smrti umro mu je najstariji sin, François III, vojvoda od Bretanje, tako da ga je na kraju neočekivano naslijedio preživjeli sin Henri II.

## Djeca

Djeca kralja Françoisa I i kraljice Klaudije su bili:

* Ludovika od Francuske (1515-1517)
* Šarlota od Francuske (1516-1524)
* François III (1518-1536), vojvoda Bretanje kao Franjo III
* Henri II (1519-1559), vojvoda Bretanje, kralj Francuske kao Henrik II
* Madeleine od Francuske (1520-1537), kraljica Škotske kao supruga Jakova V
* Karlo od Francuske (1522-1545), vojvoda Orleana
* Margareta od Francuske (1523-1574), vojvotkinja Berrya

Godine 1530. oženio je Eleonoru Austrijsku, sestru svog najvećeg neprijatelja, cara Karla V, i udovicu portugalskog kralja Emanuela I. S njom nije imao djece. Franjo je imao nekoliko značajnih ljubavnica, među kojima je navodno bila i Mary Boleyn.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Francuske** | Nasljednik:
 |
| **Louis XII** | **Henri II** |
# François II od Francuske

| François II
 |
| --- |
|  |
| *Portret Françoisa II*  |
| **Francuski kralj** |
| Vladavina
 | 1559. - 1560. |
| Prethodnik
 | Henri II
 |
| Nasljednik
 | Charles IX
 |
|  |
| Supruge
 | Mary Stuart od Škotske
 |
| Dinastija
 | Valois
 |
| Otac
 | François I
 |
| Majka
 | Catherine de' Medici
 |
| Rođenje
 | 19. januar 1544. Fontainebleau
 |
| Smrt
 | 5. decembar 1560. Orléans
 |

**François II** (Fontainebleau, 19. januar 1544. - Orléans, 5. decembar 1560.) bio je od 1559. do smrti 1560. francuski kralj.
Čitavo vrijeme svoje kratkotrajne vladavine bio je marioneta u rukama moćne porodice Guise.

## Biografija

François je rođen kao najstariji sin (prijestolonasljednik) kralja Henria II i njegove žene Catherine de' Medici. On se u aprilu 1558. oženio sa Mary Stuart od Škotske, rođakinjom Françoisa, Vojvode od Guise
i kardinala Charlesa od Lorraine. Boležljiv i slabovidan postao je oruđe Vojvode od Guise, koji je u njemu vidio priliku da prigrabi vlast i slomi sve moćnije Hugenote u kraljevstvu.

S druge strane ni hugenotski lider Louis od Bourbon-Condéa, nije stajao skrštenih ruku već je planirao Zavjeru Amboise, neuspjeli državni udar izveden u martu 1560., kad su zavjerenici opkolili Dvorac Amboise i pokušali uhapsiti i ukloniti kralja.
Zavjera je ugušena u krvi, a njen neuspjeh ojačao je pozicije Vojvode Françoisa od Guise, ali je uplašilo kraljevu |majku Catherine, koja je tad pokušala uravnotežiti situaciju osiguravši da kancelar postane umjereni Michel de l'Hôpital.

U nadi da će na taj način smiriti stanje i popraviti dvorske financije, - François II sazvao je Skupštinu staleža u Orléansu, ali je čim je ona počela sa radom - umro.

Njegova smrt značila je momomentalni kraj moći Vojvode od Guise, ujedno je spasila od pogubljenja Louisa od Bourbon-Condéa, koji je osuđen na smrt zbog izdaje.
Nasljedio ga je brat Charles IX.

## Reference

## Vanjske veze

* *Francis II* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Francuski kralj (1559. - 1560.)** | Nasljednik:
 |
| **Henri II** | **Charles IX** |
# Charles X od Francuske

Karlo X., kralj Francuske
**Karlo X.** (Versailles, 9.10. 1757. - Nova Gorica, Slovenija, 6.11. 1836.), kralj Francuske od 1824-30. godine

Poslije smrti braće Luja XVI. i Luja XVIII. bez muških potomaka **Karlo X.** je postao kralj Francuske 1824. godine.

On je bio izabran još u trenutku izbijanja Francuske revolucije 1789. godine od Luja XVI. kao njegov nasljednik pa je povodom toga dobio naređenje da odmah po izbijanju revolucije napusti državu kako bi osigurao budućnost dinastiji.

Već više od dvije stotina godina postoji opravdano ili ne, mišljenje da je **Karlo X.** odgovoran za izbijanje revolucije 1789. godine svojim ultra konzervativnim stajalištem o potrebi apsolutne vlasti kralja i zadržavanja privilegija crkve i feudalaca. S takvim svojim stajalištima i stalnim slobodnim pristupom Luju XVI. on je na njega vršio pritisak da ne popusti "ljudskom otpadu" koji nema pravo na glasovanje ili odluke o državnim poslovima.

Kao i Luja XVIII. doba revolucije **Karlo X.** provodi u Rusiji i Engleskoj živeći na milostinji tamošnjih vladara. Stupanjem njegovog brata na kraljevsko prijestolje 1814. godine, ništa se nije promijenilo u životu budućeg monarha zbog potpunog političkog neslaganja među braćom.

Drastična promjena u životu budućeg kralja nastupa ubojstvom njegovog drugog sina Karla 13. veljače 1820. godine. Kako je on bio jedini član dinastije koji je još uvijek ispunjavao svoje bračne dužnosti, atentat na njega se smatrao atentatom na budućnost dinastije. Posljedica toga je bila da su već prije strogo elitistička gledišta budućeg kralja, postala još ekstremnija.

Po stupanju na dužnost kralja 1824. godine **Karlo X.** nasljeđuje konzervativnu, ali osjetljivu vladu svog prethodnika. Ona će trajati do kraja 1827. kada gubi izbore. Tada kralj daruje mandat u ruke novoj strogo centrističkoj vladi čiji pad 1829. izaziva političku histeriju kod **Karla X.** kojemu dosađuje parlamentarni pokus. Postavljanjem nove ultra konzervativne vlade 8. kolovoza 1829. godine on svima daje na znanje svoju želju za ukidanje parlamenta.

Odluka o donošenju srpanjskih odredbi 1830. godine kojima se ukida pravo glasa za veliku većinu stanovnika Francuske rezultira srpanjskom revolucijom. Tijekom "tri slavna dana" lokalne trupe koje su podržavale kralja u Parizu nisu uspjele ostvariti pobjedu, što označava njihov poraz. Kako se vojska nije htjela uplesti u gušenje nemira **Karlu X.** je preostalo samo da se osobno suoči s revolucionarima. Njihov je ultimatum kralju bio abdikacija ili parlamentarna monarhija. Karlo X. je odabrao abdikaciju u korist svog sina Luja XIX., kralja od dvadeset minuta.

Francuska je pod rukovodstvom ovog kralja učestvovala u pobjedničkom ratu za Grčku nezavisnost. Grob Karla X. koji umire u izbjeglištu nalazi se na teritoriju Slovenije u mjestu Nova Gorica.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: **Luj XVIII.** | **Kralj Francuske** | Nasljednici:  **Luj XIX.** |

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# Henri V od Francuske

**Henrik V.Henrik V.** (Pariz, 29. rujna 1820. - dvorac Frohsdorf, Austrija, 24. kolovoza 1883, ), kralj Francuske i Navarre od 2.-9. kolovoza 1830.

Puno ime - Henri-Charles-Ferdinand-Marie-Dieudonné de Bourbon-Artois, duc de Bordeaux, comte de Chambord

Tijekom srpanjske revolucije 1830. godine najprije kraljevi Karlo X., potom dvadeset minuta kasnije i Luj XIX. su potpisali svoje abdikacije. Kako Luj XIX. nije imao svoje djece on je abdicirao u korist Henrika V. svoga nećaka.

Na vijest o pravno valjanoj abdikaciji u njegovu korist on je automatski bio proglašen kraljem Francuske i Navarre čemu su se žestoki usprotivili revolucionari. Tijekom sedam dana manipulacija unutar parlamenta pod kontrolom pobunjenika donesena je retroaktivna, u prijevodu legalno nevažeća odluka da je abdikacija Luja XIX. važeća, ali da je njegovo prenošenje krune na svog najbližeg krvnog nasljednika nevažeće. Ta pravna šuć-muć odluka je zapečaćena proglašenjem Luja Filipa novim kraljem.

Poslije pada drugog francuskog carstva 1871. godine Henriku V. je bila ponuđena kruna za čije primanje on u tipično glupom stilu posljednjih Bourbona postavlja ultimatum državi da ona promjeni zastavu ili on neće biti kralj. Pošto mu je taj ultimatum odbijen, Henrik V. je odbio primit krunu!!!

Kada je kruna potvrđena ili ponuđena trojici monarha iz jedne dinastije u roku kraćem od 50 godina i oni to odbiju onda realno niti ta dinastija više nema prava na krunu zbog čega će Henrik biti kasnije ismijavan od republikanaca kao što je predsednik Georges Clemenceau koji ga je nazvao francuskim Georgom Washingtonom, ocem francuske republike.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Francuske** | Nasljednik:
 |
| **Luj XIX.** | **Luj-Filip** |

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# Julska Monarhija

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

|  |
| --- |
| **Kraljevina FrancuskaRoyaume de France* |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←   | **1830. – 1848.** |   → |

 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Zastava
 | Grb
 |

 |
| **Himna**: *La Parisienne* |
| Lokacija Kraljevine FrancuskeFrancuska 1848. godine |
| **Glavni grad** | Pariz
 |
| **Jezik/ci** | francuski jezik
 |
| **Vlada** | Ustavna monarhija
 |
| **Kralj** |
|  • 1830. – 1848.
 | Louis-Philippe I
 |
| **Premijer**  |  |
|  • 1830.
 | Victor de Broglie (prvi) |
|  • 1848.
 | Louis-Mathieu Molé (zadnji) |
| **Legislatura** | Parlament
 |
|  • Gornji dom
 | Dom perova
 |
|  • Donji dom
 | Zastupnički dom
 |
| **Historija** |  |
|  • Julska revolucija
 | 26. srpnja 1830.
 |
|  • Usvojen ustav
 | 7. kolovoza 1830.
 |
|  • Revolucija 1848.
 | 23. veljače 1848.
 |
| **Valuta** | franak
 |
| **Danas dio** |  Francuska
 |

 |

**Julska Monarhija** (francuski: *Monarchie de Juillet*) je naziv za period u historiji Kraljevine Francuske od Julske revolucije 1830. godine do Revolucije 1848. godine. Julska Monarhija bila je liberalna ustavna monarhija kojom je 18 godina vladao Louis-Philippe I iz bočne grane dinastije Bourbon.

Julska Monarhija je započela rušenjem Charlesa X i glavne loze Bourbonaca, nakon kojega je na francuski tron došao Louis-Philippe I iz tradicionalno liberalnije dinastije Orléans. "Kralj-Građanin", kako su nazvali Louisa-Philippea zbog velike podrške koju je uživao među buržoazijom, obećao je francuskom narodu *juste milieu*, srednji put između konzervativnih pristaša Bourbonaca i radikalnih ljevičara. Kraljeva popularnost među građanskim slojem dovela je do toga da su upravom Julske Monarhije dominirali buržoazija i visokorangirani časnici iz Napoleonova vremena. Nakon konsolidacije moči tokom 1830-ih i kriznih godina što se tiče vlada, Julska Monarhija je postepeno postajala sve konzervativnija, a vrunac konzervativne politike doživjela je za vrijeme Françoisa Guizota. Kralj je iskoristio svoje prijateljstvo s Britanijom, a bio je i pobornik kolonijalne ekspanzije, što je u tom periodu obilježeno kolonizacijom Alžira.

S vremenom su monarhija i kralj gubili na popularnosti, posebice zbog konzervativnog zaokreta, što je dovelo do konačnog svrgavanja kraljevine u Francuskoj tokom Revolucije 1848. godine. Julsku Monarhiju zamijenila je kratkotrajna Druga Republika.
# Aleja

Aleja u Ludwigsburgu
Aleja sa stablima kruške kod bei Burg Hochosterwitza.
Aleja u parku dvorca Schönbrunna u Beču.
Aleja sa stablima kestenja kod Gadebuscha
**Aleja** u je širem smislu ulica, put, staza ili druga javna površina koja je omeđena i ukrašena na obje strane ulice drvoredima ili nasadima.
Aleja predstavlja arhitektonski uređen krajolik i vrstu proširenog vrta. Pojam polu-Aleje se odnosi na poseban oblik aleje, gdje je samo na jednoj strani ceste drvored.

Riječ dolazi iz francuske riječi *avenue* i bio je naturaliziran tijekom Tridesetogodišnjeg rata u Njemačkoj.
Nastao je izvorno iz riječi „aller“ (ići) i postao „allée“ koji je značilo hodati u sjenovitim vrtu.

## Prednosti

Aleje mogu imati slijedeče prednosti:

* Zaštita od sunca
* Zaštita od vjetra
* Poboljšati orijentaciju u magli i sumraku pri procjeni udaljenosti
* Učvršćivanje neasfaltiranih puteva kroz korijenje stabala na ulici i zaštitu od erozije
* Spriječiti nanose snijega u zimi
* Estetsko poboljšanje izgleda krajolik
* Stvaranje dodatnih staništa i time povećati biološku raznolikost
* Dodatno smanjenje kukaca kroz veći broj ptica kojima su hrana.
* Drvo
* Ukoliko je posađeno na jesen jestivo voće
* Grane za vezanje
* Filtriranje i čišćenje podzemnih voda
* Prirodna zvučna izolacija

## Nedostaci

Aleje mogu imati sljedeće nedostatke:

* Opasnost za vrijeme oluja i snijega od pada grane i stabla
* Povećanje rizika od ozljede i smrti kod saobračajnih nesreća
* Brze promjene između Sunca i hladovine
* Nakon pada lišća mogu nastati s naglom pojavom kiše u vrlo skliske površine ceste.
* Pad voća na vjertobransko staklo.

Napoleon Bonaparte je dao izgraditi aleje u cijeloj Europi - prvenstveno kako bi osigurao zaštitu od sunca za svoje vojnike.

## Poznate aleje

Hrvatska:

* Aleja glagoljaša

Njemačka:

* Unter den Linden u Berlinu
* Königsallee in Düsseldorfu

Austrija:

* Hellbrunner Allee u Salzburgu

Francuska:

* Champs-Elysees u Parizu

*
*
*
*

## Vanjske veze

* (s brojnim poveznicama) Arhivirano 2011-01-18 na Wayback Machine-u
# Suturlija

| Suturlija  |
| --- |
| Suturlija |
| Lokacija |
| Gradovi | Banja Luka |
| Hidrografija |
| Izvor | u selu Pervan |
| Dužina | 17 km |
| Hidrologija |
| Sliv   – površina |  70 km² |
| Ulijeva se u | Vrbas |
| Transport |
| Plovnost | nije plovna |

**Suturlija** je rijeka koja izvire u selu Pervan nedaleko od Banjaluke. Ulijeva se u Vrbas u Banjojluci. Dužina toka joj je oko 17 km, a površina porječja oko 70 km2.

## Izvori

* Urbanistički plan Banjaluke 2008. - 2020., str. 41

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Suturlija** |
# Crkvena (rijeka)

*Za ostale upotrebe, pogledajte Crkvena (razvrstavanje).*

| Crkvena (rijeka)  |
| --- |
| Ušće Crkvene u Vrbas |
| Lokacija |
| Gradovi | Banja Luka |
| Hidrografija |
| Izvor | ispod vrha Klupe |
| Dužina | 11,5 km |
| Hidrologija |
| Sliv   – površina |  22 km² |
| Ulijeva se u | Vrbas |
| Transport |
| Plovnost | nije plovna |

**Crkvena** je rijeka koja se ulijeva u Vrbas u Banjaluci kod tvrđave Kastel. Izvire ispod vrha Klupe (433 m n/v), odakle teče u pravcu jugoistoka do Vrbasa. Dužina glavnog toka iznosi oko 11,5 km, a površina porječja je 22 km².

## Izvori

* Urbanistički plan Banjaluke 2008. - 2020., str. 43

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Crkvena** |
# Manjača

Manjača
**Manjača** je planina u sjevernom dijelu Bosne i Hercegovine. Nalazi se na području općina Mrkonjić Grad i Banja Luka. Njen najviši vrh se zove *Velika Manjača* i smješten je na visini od 1.239 metara.

Planinu odlikuje kraški teren sa dolomitskim i vapnenačkim stijenama, u kojima se nalazi veliki broj pećina i jama. Ovdje se nalazi jedna od najdubljih jama na području Bosne i Hercegovine, koja dostiže 302 metra dubine. Manjaču karakterizira i veliko bogatstvo biljnog i životinjskog svijeta, a okružuju je dvije rijeke: Vrbas (na istoku) i Sana (na zapadu).

Na ovom lokalitetu se nalazila vojarna Vojske Republike Srpske, koja je poznata po tome što se u njoj nalazio zarobljenički logor za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini. Logor Manjača je osnovan 1991. godine i u njemu su držani pripadnici hrvatskog i bošnjačkog stanovništva. Prema podacima Međunarodnog komiteta Crvenog križa, u kampu je držano 3.737 zatvorenika.

Manjača je bila krajnja točka dosega HV-a i HVO-a u operaciji Južni potez.