Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Ligurija

**Regione Liguria**
|  |
|  |
| **Glavni grad** | Genova
 |
| **Predsjednik** | Claudio Burlando (*L'Unione*)
 |
| **Pokrajine** | Genova Imperia La Spezia Savona
 |
| **Broj općina** | 235
 |
| **Površina** | 5,420 km²
 |
|  | 18. u Italiji (1.8 % Italije)
 |
| **Stanovništvo** (2001.)  - Ukupno
 - Poredak
 - Gustoća

 |  1,571,783 12. (2.8 %) 290/km²
 |
|  |
| Mapa pokazuje položaj regije Ligurija u Italiji
 |
|  |

**Ligurija** (italijanski: *Regione Liguria*) je treća najmanja italijanska regija koja se nalazi na sjeverozapadu zemlje. Regija graniči sa Francuskom na zapadu, Pijemontom na sjeveru i regijom Emilia-Romagna i Toskana na istoku. Jug regije leži na obali Ligurskog mora koje je dio Tirenskog mora. Glavni grad Ligurije je Genova, stari mediteranski grad koji je važno lučko i turističko središte.

Veći gradovi:

* Genova
* La Spezia
* Imperia
* Savona
* Sanremo
* Ventimiglia (fr. **Vintimille**) (zadnja stanica mnogih vlakova iz Francuske)
* Portofino
* Cinque Terre

## Vanjske veze

* Službene stranice vlade regije Ligurija (na talijanskom)
* Službene stranice pokrajine La Spezia (na talijanskom)
* ItalianVisits.com (na engleskom)
* Cinque Terre Arhivirano 2005-09-20 na Wayback Machine-u (na talijanskom)
* Opće informacije o Liguriji Arhivirano 2005-09-22 na Wayback Machine-u (na engleskom)
# Metropolit

**Metropolit** (metropolita) ili mitropolit (grč. *metropolites* : stanovnik metropole), visoki crkveni dostojanstvenik u katoličkoj i pravoslavnoj crkvi. U katoličkoj crkvi, **metropolit**, biskup glavnog grada neke države ili pokrajine ima i naslov nadbiskupa (grč. *arhiepiskopos*). Metropolit je na čelu neke crkvene provincije u kojoj ima više biskupskih dijeceza, pa je on prema tome starješina tih biskupa-sufragana. Metropolit ima u svojoj metropolitskoj (nadbiskupskoj) dijecezi ista prava kao svaki biskup u svojoj biskupskoj dijecezi. U katoličkoj hijerarhiji metropolitska čast dolazi (uz izuzetni položaj rimskog pape), iza patrijarha i primasa, a ispred biskupa. Metropolit (nadbiskup) ima pravo na palij, znak najviše pastoralne časti.

## Izvori

* *ELZ* (glavni)
* *HER*, *HOL*, *Jurančič*, *MEP - nema te natuknice*, *RMS*, *RSANU*, *Vujaklija* (sporedni)
# D'Hondtov sistem

**D'Ontov sistem** je način raspodele poslaničkih mesta prilikom višepartijskih izbora. Naziv je dobio po svom autoru, belgijskom matematičaru, Viktoru D'Ontu.

## Raspodela

Nakon određivanja broja glasova, za svaku listu se računaju proseci ili količnici. Formula za količnik je WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 gde je

* G - broj glasova koje je lista dobila a
* m - broj mandata koje je lista dobila do sada (u početku, 0 za sve liste).

Ona lista koja ima najveći količnik dobija sledeći mandat, a količnici se ponovo računaju, uzimajući u obzir do tada dodeljene mandate. Postupak se ponavlja dok se ne raspodele svi mandati.

## Primer

U ovom primeru, osam mandata se raspodeljuje na četiri stranke:

|  | Stranka A
 | Stranka B
 | Stranka V
 | Stranka G
 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **glasova** | 30.000 | 26.000 | 18.000 | 13.000
 |
| mesto 1 | **30.000** | 26.000 | 18.000 | 13.000
 |
| mesto 2 | 15.000 | **26.000** | 18.000 | 13.000
 |
| mesto 3 | 15.000 | 13.000 | **18.000** | 13.000
 |
| mesto 4 | **15.000** | 13.000 | 9.000 | 13.000
 |
| mesto 5 | 10.000 | **13.000** | 9.000 | 13.000
 |
| mesto 6 | 10.000 | 8.666 | 9.000 | **13.000** |
| mesto 7 | **10.000** | 8.666 | 9.000 | 6.500
 |
| mesto 8 | 7.500 | 8.666 | **9.000** | 6.500
 |
| **mandata** | **3** | **2** | **2** | **1** |

Ovaj sistem raspodele mestâ blago favorizuje jake stranke spram slabijih što se vidi u prvom i drugom redu ovog primera: iako Stranka B i Stranka G imaju isti količnik (13.000), peti mandat je pripao Stranci B zbog toga što je ona dobila više glasova.

## Aproksimacija savršene proporcionalnosti

Savršena proporcionalnost nije uvek moguća.
Proporcionalni sistemi reprezentacije aproksimiraju je na različite načine koji podrazumijevaju različite pojmove disproporcionalnosti.
D'Ondtov sistem minimalizuje najveći odnos prednosti

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
gde:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4 – odnos prednosti stranke WIKINIUM\_MATH\_PH\_6 ,
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8 – udeo mandata za stranku WIKINIUM\_MATH\_PH\_10 , WIKINIUM\_MATH\_PH\_12 ,
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_14 – udeo glasova za stranku WIKINIUM\_MATH\_PH\_16 , WIKINIUM\_MATH\_PH\_18 .
D'Ondtov sistem deli glasove na tačno proporcionalne i neresentirane glasove, minimizirajući udeo neresentiranih glasova,

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_20 .
Glasovi stranke koji nisu predstavljeni jesu

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_22 .
## Upotreba

D'Ontov sistem se koristi na parlamentarnim izborima zemalja kao što su: Argentina, Austrija, Belgija, Bugarska, Vels, Ekvador, Izrael, Island, Japan, Kolumbija, Mađarska, Makedonija, Paragvaj, Poljska, Portugal, Rumunija, Slovenija, Srbija, Turska, Finska, Holandija, Hrvatska, Crna Gora, Češka, Čile, Škotska i Španija.

## Povezano

* Herov sistem
* Badenski sistem
* Sistem izbornog količnika
# Psihoanaliza

**Psihoanaliza** je psihoterapijski pravac koji je započeo sa Sigmundom Freudom krajem 19. vijeka. Otada se razvio i u drugim smjerovima pa su danas aktualne psihoanalitička škola objektnih odnosa, jungijanska analitička psihoanaliza ili noviji pravci poput self-psihologije. Psihoanalitičke terapije ne služe samo liječenju poremećaja, već i dubinskom upoznavanju vlastite psihe.

Sigmunda Freuda smatra se osnivačem psihoanalize (danas klasična psihoanaliza). Freud je počeo proučavanjem histerije, pri čemu je prvi kao uzrok histerije postulirao neki traumatski događaj (a ne nasljednu biološku slabost psihe da se održi na okupu, kao njegovi prethodnici). Prilikom nekog traumatskog događaja, osoba ne uspijeva odreagirati osjećaje na njega, te ih potiskuje i oni joj se kasnije vraćaju kao simptomi. Upravo je to, i kasnije postuliranje nesvjesnog kao mjesta potisnutih osjećaja, afekata (*Tumačenje snova*, 1900.) ono što je dovelo do pojave nove naučne paradigme i učinilo Freuda velikanom o čijim se dijelima još i danas raspravlja i oko kojih se spori.

Od ostalih važnijih Freudovih koncepata potrebno je naglasiti načelo ugode i stvarnosti, Edipov kompleks, podjelu psihe na id, ego i superego, te konceptualiziranje narcizma.

Poslije Freuda postoje još i
jungijanska psihoanaliza (razvio ju je Jung, koji je u početku bio Freudov suradnik ali kasnije su se udaljili radi teorijskih razilaženja),
ego psihologija (Anna Freud),
interpersonalna psihoanaliza (Harry Stack Sullivan),
teorije objektnih odnosa (Melanie Klein, Donald Winnicott, Otto Kernberg itd.)
i novije teorije self-psihologije (Heinz Kohut).

## Vanjske veze

* Psihoanaliza
* Što je psihoanaliza? Arhivirano 2008-12-17 na Wayback Machine-u
# Jacques Lacan

| Jacques Marie Émile Lacan |
| --- |
| Filozofija 20. stoljeća |
| Zapadna filozofija |
|  |
| Rođenje | 13. travanj 1901. Pariz, Francuska |
| Smrt | 9. rujan 1981. (80 godina) Pariz, Francuska |
| Filozofija |
| Škola/Tradicija | psihoanaliza, strukturalizam |
| Glavni interesi | psihoanaliza |
| Znamenite ideje |
| stadij ogledala, realno, imaginarno, simbolično |
| Inspiracija |
|
Od
* Gaëtan Gatian de Clérambault, Sigmund Freud, Georg Wilhelm Friedrich Hegel, Martin Heidegger, Karl Jaspers, Alexandre Kojève, Claude Lévi-Strauss, Ferdinand de Saussure, Henri Wallon
 |
|
Na
* Louis Althusser, Alain Badiou, Judith Butler, Félix Guattari, Luce Irigaray, Julia Kristeva, Ernesto Laclau, Jacques-Alain Miller, Slavoj Žižek, Ljubljanska škola psihoanalize
 |

**Jacques Marie Émile Lacan** (13. travnja 1901. - 9. rujna 1981.), francuski psihoanalitičar i psihijatar. Dao je značajan doprinos psihoanalizi i filozofiji te je nazivan najkontroverznijim psihoanalitičarem nakon Freuda. Od 1953. do 1981., u Parizu je održavao godišnje seminare koji su 1960-ih i 1970-ih godina utjecali na francuske intelektualce, naročito na poststrukturaliste. Radeći interdisciplinarno i na tragu Freuda, bavio se pitanjima nesvjesnog, straha od kastracije, ega, identifikacije i jezika kao subjektivne percepcije. Lacanove ideje su značajno utjecale na kritičku teoriju Frankfurtske škole, teoriju književnosti, francusku filozofiju 20. stoljeća, sociologiju, feminističku teoriju i kliničku psihoanalizu.
# Norma Aleandro

| Norma Aleandro |
| --- |
| glumica |
| Norma Aleandro, *Los herederos*, 1970. |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Norma Aleandro Robledo 2. maja 1936.  (1936-05-02) Buenos Aires, Argentina |
| Supružnik | Oscar Ferrigno (razvod) Eduardo Le Poole |
| Djeca | Oscar Ferrigno Ml. (sin) |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | glumica |
| Opus |
| Djelatni period | 1952– |

**Norma Aleandro Robledo** (Buenos Aires, 2. maj 1936 -) je argentinska glumica i filmska scenaristica. Odrasla je u porodici glumaca. Krajem 1970-ih, za vrijeme vladavine vojne hunte, je zbog svojih ljevičarskih stavova prisiljena bježati u Urugvaj, a potom u Španiju. U domovinu se vratila tek nakon obnove demokracije te 1985. nastupila u filmu *Službena verzija*. Za tu je ulogu dobila nagradu na Kanskom festivalu, te bila nominirana za Oscar i Zlatni globus.

## Filmografija

* *La muerte en las calles* (1952)
* *Romeo y Julieta* (1962) (TV)
* *La casa de los Medina* (1962) (TV)
* *El último piso* (1962)
* *El amor tiene cara de mujer* (1964) (TV)
* *Cuatro mujeres para Adán* (1966) (TV)
* *Alias Buen Mozo* (1966) (TV)
* *Gente conmigo* (1967)
* *Los herederos* (screenwriter) (1970)
* *La fiaca* (1969)
* *Güemes, la tierra en armas* (1971)
* *Los siete locos* (1972)
* *La tregua* (1974)
* *La historia oficial* (1985),
* *Gaby: A True Story* (1987)
* *Cousins* (1989)
* *Cien veces no debo* (1990)
* *Vital Signs* (1990)
* *Artes especiales* (1990)
* *One Man's War* (1991)
* *Las tumbas* (1991)
* *Facundo, la sombra del tigre* (1995)
* *Carlos Monzón, el segundo juicio* (1995)
* *Sol de otoño* (1996)
* *El faro* (1998)
* *Corazón iluminado* (1998)
* *Una noche con Sabrina Love* (2000)
* *El hijo de la novia* (2001)
* *La fuga* (2001)
* *Todas las azafatas van al cielo* (2002)
* *Deseo* (2002)
* *Cleopatra* (2003)
* *Ay, Juancito* (2004)
* *18-J* (2004)
* *Seres queridos* (2004)
* *Cama adentro* (2004)
* *Identidad perdida* (corto - 2005)
* *Pura sangre* (2006)
* *Patoruzito, la gran aventura* (2006)
* *The City of Your Final Destination* (2007)
* *Paco* (2009)
* *Música en espera* (2009)
* *Anita* (2009)
* *Andrés no quiere dormir la siesta* (2009)
* *Cuestión de principios* (2010)
* *Familia para armar* (pre-produkcija) (2010)

## Izvori

## Vanjske veze

* Norma Aleandro na sajtu IMDb
# Francisco Moreno

| Francisco Moreno |
| --- |
| Portretna fotografija |
| Rođenje | Francisco Pascasio Moreno 31. maj 1852. Buenos Aires, Argentina  |
| Smrt | 22. novembar 1919. Buenos Aires |

**Francisco Moreno** (Buenos Aires, 31. maj 1852. - Buenos Aires, 22. novembar 1919.) bio je argentinski istraživač, putopisac, pjesnik, samouki antropolog,
etnolog i paleontolog, veliki zaljubljenik u Patagoniju, koji je svojim istraživanjima pomogao zemlji da kolonizira taj teritorij.

Moreno je bio i velik donator, koji je poklonio 1903. - 7.500 hektara zemlje da se osnuje Nacionalni park Nahuel Huapi.

## Biografija

Francisco Pascacio Moreno rođen je u imućnoj porodici (otac mu je imao osiguravajuće društvo La Estrella) ali je ubrzo shvatio da to njega ne zanima, već istraživanje nepoznatih krajeva i kultura. Zbog tog je poduzeo pet putovanja po Patagoniji, i tako 1876. postao prvi Argentinac koji je došao do Jezera Nahuel Huapi.

U to vrijeme to je bio i vrlo riskantan poduhvat, jer su u tom kraju živjeli Mapuche, koji su branili svoju zemlju i nisu baš trpjeli uljeze. Moreno je na svojim putovanjima dobro upoznao njihove običaje i kulturu, pa je postao ekspert za ta pitanja i vladin savjetnik od 1896.

Na putovanjima je sakupio i vrijednu paleontološku kolekciju koju je poklonio *Muzeju La Plata* u Buenos Airesu, čiji je bio i osnivač 1886. i prvi direktor.
Kao savjetnik Argentinske vlade radi od 1902. na razgraničenju sa Čileom. Moreno je bio aktivan i kao javni radnik, bio je inicijator i suosnivač brojnih naučnih institucija, sudionik međunarodnih kongresa i simpozija.

Sedam godina prije smrti, - 1912. otišao je na posljednje putovanje u Patagoniju i to na molbu Američkog predsjednika Theodora Roosevelta da mu bude pratioc, u svoj ljubljeni kraj pored Jezera Nahuel Huapi.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Francisco Pascasio Moreno* (na portalu Parque Nacional Los Glaciares) (`es`)
# Pedijatrija

Pedijatrija
**Pedijatrija** je grana medicine koja je definirana objektom svog interesa- djetetom, od rođenja do kraja adolescencije. To je, prema tomu, medicina razvojne dobi. U vezi s granicama pedijatrije posljednjih se godina vremenski raspon ljudskog života u kojem djeluje pedijatrija proširio, unatrag u prenatalnu dob do samog začeća i unaprijed do vremena poslije dosezanja zrelosti.
# King Edward Point

﻿ / ﻿

Pogled na King Edward Point
Mapa Južne Georgije sa položajem baze
**King Edward Point** je glavni grad britanske prekomorske teritorije Južne Georgije i arhipelag Južne Sandwich pod suverenitetom Ujedinjenog Kraljevstva. Rad se o pomorskoj bazi osnovanoj 1909. Nalazi se u blizini Grytvikena, najvećeg naselja na ostrvu.

## Povezano

* Grytviken
* Britanski prekomorski teritoriji
* Južna Georgija i arhipelag Južni Sandwich
* Ujedinjeno Kraljevstvo
* Antarktik

## Reference

## Vanjske veze

* Britain's Small Wars: The Argentine Invasion of South Georgia Arhivirano 2007-10-14 na Wayback Machine-u (`en`)
# Via Egnatia

Trasa ceste Via Egnatia
**Via Egnatia** (**Via Ignazia** ili **Ignjatijev put**) je rimska magistralna cesta podignuta u II st.n.e. Povezivala je rimske provincije Ilirik, Makedoniju i Traciju sa Byzantiumom, odnosno Jadransko more za istočnim Egejom.

Polazila je od luke Drač u današnjoj Albaniji, preko današnjih država Albanije, Makedonije, Grčke i Turske. Cesta je podignuta po naredbi rimskog prokonzula u Makedoniji Gnaeusa Egnatiusa 146.. g.n.e. I pored neobično teške i zahtjevne trase, cesta je podignuta za 44 godine. *Via Egnatia* je bila jedna od 28 velikih rimskih cesta.
# 481.

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 1. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 4. vijek – **5. vijek** – 6. vijek
 |
| Decenija:
 |  450-e  460-e  470-e  – 480-e –  490-e  500-e  510-e  |
| Godine:
 | 478 479 480 – **481** – 482 483 484
 |

Godina **481.** (**CDLXXXI**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Bazilija bez kolege** (ili, rjeđe, **godina 1234. *Ab urbe condita). Oznaka 481. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

Franačke teritorije na početku Klodvigove vladavine 481.

## Događaji

* Korejske Baekje, Silla i Daegaya sklapaju savez protiv države Goguryeo .
* Klodvig I nakon smrti Hilderika I postaje kralj Franaka (ili 482).

## Rođenja

## Smrti

* Teodorih Strabon, ostrogotski poglavica
* Patrijarh Timotije III od Aleksandrije
* Sabinijan Magnus, istočnorimski general

## Reference
# Četvrti križarski rat

*„Ulazak križara u Carigrad“*(1840.), Eugène Delacroix
**Četvrti križarski rat** 1201 - 1204. Pohod na Carigrad. Prvo osvajanje grada koji je bio u kršćanskim rukama (17. 7. 1203.) slijedi pokolj i pljačka njegovih stanovnika - kršćana. Sve je to toliko oslabilo Bizant, da su Turci kasnije lako prodrli u Europu.

Započeo je na poticaj pape Inocenta III., a križare je na istok prevozila Mletačka Republika, zbog koje su križari svoje oružje okrenuli protiv samih kršćana. Naime, prvo su, kao naknadu za prijevoz, u korist Venecije osvojili Zadar. Zatim su se upleli u unutarnje borbe u Bizantu, osvojili Carigrad i srušili Bizantsko Carsvo, umjesto kojeg su osnovali novu križarsku državu - Latinsko Carstvo.
# Andrea Dandolo

| Andrea Dandolo
 |
| --- |
|  |
| *Portret Andrea Dandola* |
| **Mletački dužd** |
| Vladavina
 | 1343. - 1354. |
| Prethodnik
 | Bartolomeo Gradenigo
 |
| Nasljednik
 | Marin Falier
 |
| Rođenje
 | 1306. Venecija, Mletačka Republika
 |
| Smrt
 | 1354. Venecija, Mletačka Republika
 |

**Andrea Dandolo** (1306., Venecija - 1354., Venecija), bio je 54. mletački dužd koji je vladao punih 11 godina, od 1343. do svoje smrti.

## Biografija

Andrea je bio iz poznate i uticajne aristokratske porodice Dandolo iz koje su već bila tri dužda.

Političku karijeru počeo je graditi kao 22-godišnji mladić, kad je 1328. izabran za prokuratora Bazilike sv. Marka, institucije iz koje su se birali najviši funkcioneri Mletačke Republike. Nakon tog je izabran za podestu Trsta 1333., a od 1336. bio je izabran za providura (visokog administratora Mletačke Republike). Za dužda je izabran 4. januara 1343.

Izgleda da se u svom vladanju inspirirao primjerom Enrica Dandola, osnivača njihove porodične dinastije, pa se i on pored politike, nije ustručavao akcija u bitkama, ali se pored toga bavio i pisanjem, te u svemu tome pokazao i talent. Njegovu vladavinu obilježio je dugi i krvavi rat sa rivalskom Republikom Genovom, u kom je pasionirano sudjelovao i beskonačno ga produžujući, čak i onda kad se mogao sklopiti mir.

Andrea Dandolo je bio osobito zaslužan za reorganizaciju mletačkog pravosuđa, ali i za prikupljanje najstarijih mletačkih dokumenata i osnivanje venecijanskog arhiva (*Liber Albus* i *Liber Blancus*). On se također bavio i historijom, napisao je romansiranu i ne baš osobito pouzdanu historiju Venecije do 1280. – *Cronaca*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: **Bartolomeo Gradenigo** |  **Mletački dužd (1343. - 1354.)** | Nasljednik: **Marin Falier** |

## Reference

## Vanjske veze

* *Dàndolo, Andrea* na portalu Treccani (`it`)
# Ferhadija

**Ferhadija** ima više značenja:

* Ferhad-begova džamija, džamija u Sarajevu
* Ferhadija, ulica u centru Sarajeva
* Ferhat-pašina džamija, džamija u Banjoj Luci.
# Eva Perón

|  |
| --- |
| Eva Perón |
|
Perón za vrijeme posjete Parizu 1947. |
|

---

duhovni vođa Nacije Argentine
 |
| **Na dužnosti** od 7. maja 1952
 |
|

---

Prva dama Argentine
 |
| **Na dužnosti** 4. jun 1946 – 26. jul 1952
 |
| Predsjednik
 | Juan Perón
 |
| Prethodnik
 | Conrada Victoria Torni de Farrell
 |
| Nasljednik
 | Mercedes Villada Achával de Lonardi
 |
|

---

predsjednica Fondacije Eva Perón
 |
| **Na dužnosti** 1948 - 1952
 |
| Nasljednik
 | Juan Perón
 |
|

---

ministar rada i socijalne skrbi **zajedno sa** sekretarom Josepm Marijom Freireom |
| Prethodnik
 | Juan Perón
 |
|

---

predsjednica Ženske peronističke stranke
 |
| **Na dužnosti** 1949 - 1952
 |
| Predsjednik
 | Juan Perón
 |
| Prethodnik
 | *položaj stvoren* |
| Nasljednik
 | Delia Parodi
 |
|

---

čelnica argentinskog Ministarstva zdravlja
 |
| **Na dužnosti** 1946 - 1952
 |
| Predsjednik
 | Juan Perón
 |
|

---

 |
| Rođen/a
 | (1919-maja-07)7. maja 1919. Los Toldos, Argentina
 |
| Umro/la
 | 26. jula 1952. (dob: 33) Buenos Aires, Argentina
 |
| Državljanstvo
 | argentinska
 |
| Politička stranka
 | Justicijalistička partija Peronistička feministička stranka
 |
| Suprug/a
 | Juan Perón (1945–1952)
 |
| Zanimanje
 | glumica prva dama političar
 |
| Religija
 | rimokatoličanstvo
 |
| Potpis
 |  |

**Maria Eva Duarte de Peron**, poznata i po svom nadimku **Evita** (7.5. 1919. - 26.7. 1952.) je argentinska glumica i političarka, poznata kao supruga argentinskog predsjednika Juana Perona.

Rođena je u mjestu Los Toldos kao nezakonito dijete kuharice i zemljoposjednika, te je s 15 godina otišla u Buenos Aires da se okuša kao glumica i zabavljačica. S vremenom je stekla popularnost i postala suvlasnicom radio-stanice te na jednom dobrotvornom balu srela generala Perona za koga se godine 1945. udala. Za vrijeme predsjedničke kampanje je koristila svoju popularnost i skromno porijeklo kako bi mužu donijela glasove među argentinskom sirotinjom. Nakon što je Peron dobio izbore i preuzeo vlast, Eva Peron je postala jedna od najuticajnijih ličnosti njegovog režima, što je koristila kako bi popravila položaj argentinskih radnika i žena. Zbog toga, kao i zbog kulta ličnosti, koje se od nje stvorio, postala je jedna od najvećih ikona i najpopularnijih ličnosti u argentinskoj historiji. Umrla je od raka godine 1952.

Njen život bio je predmet brojnih umjetničkih djela, uključujući mjuzikle i filmove.
# Asgar Farhadi

| Asgar Farhadi (`fa`) اصغر فرهادی |
| --- |
| Asgar Farhadi 2013. |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1972-maja-07)7. maja 1972.  Homeinišaher, Iran |
| Nacionalnost |  Iranac |
| Državljanstvo |  iransko |
| Supružnik | Parisa Bahtavar (vj. 1990.) |
| Djeca | Sarina Farhadi Sagar Farhadi |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | režiser, scenarist |
| Opus |
| Djelatni period | 2003. – danas |
| Znamenita djela |
| *Ples u prašini* *Prekrasan grad* *Srijeda vatrometa* *O Elly* *Razvod: Nader i Simin* *Prošlost* |
|  |
|

| Nagrade |
| --- |
|  |
|  |
| Srebrni medvjed |
| *O Elly* |
| Zlatni medvjed |
| *Razvod: Nader i Simin* |
| Zlatni globus |
| *Razvod: Nader i Simin* |
| Kristalni simorg |
| *Srijeda vatrometa* *O Elly* *Razvod: Nader i Simin* |

 |
|  |

**Asgar Farhadi** (perzijski: اصغر فرهادی‎; /æsɣæɾ fæɾhɒːdiː/; Homeinišaher, 7. 5. 1972. – ), iranski filmski režiser i scenarist.

## Povezano

* Iranska kinematografija

## Vanjske veze

* Asgar Farhadi na sajtu IMDb
* Asgar Farhadi na *Sure Sinema* (`fa`)

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Asgar Farhadi** |
# Jan Peter Balkenende

| Jan Peter Balkenende |
| --- |
| Jan Peter Balkenende (2007) |
| Rođenje | 7. maja 1956.  (1956-05-07) Biezelinge  |
| Državljanstvo | Kraljevina Nizozemska |
| Zanimanje | pravnik, političar, Profesor, Advokat, univerzitetski profesor, učesnik međunarodnog foruma |
| Suprug/a | Bianca Hoogendijk |

**Jan Peter Balkenende** (7. 5. 1956. -) je nizozemski demokršćanski političar, poznat po tome što je od 22. 7. 2002. do 14. 10. 2010. obavljao dužnost nizozemskog premijera.

Balkenende se nakon studija priključio demokršćanskoj stranci Kršćansko-demokratski apel (CDA), te 1998. godine prvi put bio izabran u nizozemski parlament. Postupno je napredovao u redovima stranke, te bio njen vodeći kandidat na izborima 2002. godine.

Nakon tih izbora je formirao kratkotrajnu koaliciju s Listom Pima Fortuyna, a nakon njenog kolapsa ostao na položaja formiravši koaliciju s liberalnom strankom VVD i progresivno-liberalnom strankom D66.

30. 6. 2006. je podnio ostavku, nakon što je progresivno liberalna stranka D66, odlučila napustiti vladajuću koaliciju zbog afere s imigracijskim statusom Aayan Hirsi Ali.

20. 2. 2010. je Balkenendeov četvrti kabinet pao zbog nesuglasica oko rata u Afganistanu. Nakon što je VVD dobio većinu glasova na junskim izborima, Balkenende podnosi ostavku na mesto lidera CDA i time okončava svoj politički život. 14. 10. 2010. je formiran Rutteov kabinet, manjinska vlada sastavljena od VVD i CDA, s podrškom PVV u parlamentu.

## Vanjske veze

* Minaz.nl - Službena stranica premijera
# Josip Glasnović

| Medalje
 |
| --- |
| Streljaštvo
 |
| Olimpijske igre
 |
|  |  OI Rio de Janeiro 2016.  | trap
 |
| Svjetska prvenstva
 |
|  |  SP Lonato 2005.  | trap
 |
| Europska prvenstva
 |
|  |  EP Larnaca 2012.  | timski trap
 |
|  |  EP Suhl 2013.  | trap
 |
|  |  EP Suhl 2013.  | timski trap
 |
|  |  EP Osijek 2009.  | timski trap
 |
|  |  EP Granada 2007.  | trap
 |
|  |  EP Larnaca 2012.  | timski trap
 |
|  |  EP Sarlospuszta 2014.  | timski trap
 |

**Josip Glasnović** (Zagreb, 7. svibnja 1983.) hrvatski je streljač koji se natječe u individualnom i timskom trapu.

Osvojio je zlatnu medalju u timskom trapu na Europskom prvenstvu u Larnaci 2012. godine, a u finalu trapa na Olimpijskim igrama 2008. u Pekingu završio je natjecanje na 5. mjestu.

Na Olimpijskim igrama 2016. ostvario je uspijeh karijere osvojivši zlatnu medalju nakon raspucavanja s Talijanom Giovannijem Pellielom.

Njegov brat Anton i supruga Ana Došen Glasnović također se bave streljaštvom. Obitelj Glasnović podrijetlom je iz Janjeva, stare dubrovačke kolonije na Kosovu.

## Izvori

## Vanjske veze

* Profil, Glasnovićev profil na službenoj stranici ISSF-a