Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tko je tko u hrvatskoj znanosti

**Tko je tko u hrvatskoj znanosti** je online baza podataka o hrvatskim znanstvenicima, osnovana 2002. godine pri Institutu Ruđer Bošković u Zagrebu.

## Cilj projekta

Namjera projekta *Tko je tko u hrvatskoj znanosti* je poboljšati komunikaciju i razmjenu informacija među znanstvenicima tako da su na jednom mjestu objedinjeni podaci o hrvatskim znanstvenicima. Projekt je zamišljen kao interaktivna platforma putem koje znanstvenici koji prethodno moraju biti registrirani pri Ministarstvu znanosti, obrazovanja i sporta Republike Hrvatske mogu unijeti podatke o sebi i učiniti ih vidljivima javnosti, dok s druge strane svi zainteresirani mogu podatke pregledavati i pretraživati prema brojnim parametrima. Projekt je od početka bio financiran od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta, a realizirali su ga, održavaju ga i stalno aktualiziraju zaposlenici knjižnice Instituta Ruđer Bošković.

## Značajke projekta

Logotip Instituta Ruđer BoškovićProjekt putem jednoobrazne standardizirane web prezentacije pruža potpune informacije o znanstvenicima: biografiju, ažurnu bibliografiju (CROSBI), školovanje, napredovanja, radno iskustvo, trenutno zaposlenje, članstva, nagrade, aktivnosti, kao i neobavezne informacije vezane uz druge interese i hobije.

## Povezano

* Hrvatska znanstvena bibliografija
* Institut Ruđer Bošković

## Reference

## Vanjske veze

* Tko je tko u hrvatskoj znanosti Arhivirano 2016-03-26 na Wayback Machine-u (glavna stranica)
* Hrvatska znanstvena bibliografija Arhivirano 2016-03-22 na Wayback Machine-u (CROSBI)
# Poezija

**Poezija**, **pjesništvo** (ijek.) ili **pesništvo** (ek.), žanr u književnosti u kome je autorova poruka izrečena kroz stihove. Smatra se da je poezija najstarija vrsta književnosti. Rani primjeri su npr. sumerski "Ep o Gilgamešu" (3000. pne), dijelovi Biblije i Homerovi epovi.

Pjesma, književno djelo napisano u stihovima, obično sadrži niz stilskih figura, uključujući rimu, metaforu, poređenje, gradaciju, hiperbolu itd.

Kod predstavnika različitih nacija nalazimo različite vrste poezije. U grčkoj poeziji stihovi se rijetko rimuju, dok je u talijanskoj i francuskoj poeziji suprotan slučaj. Generalno gledajući, u britanskoj i njemačkoj poeziji rima je podjednako i prisutna i odsutna. Neke jezike karakteriše prirodni afinitet za duži stih, dok je kod drugih izražena tendencija ka kraćim stihovima. Neke od ovih karakteristika su uvjetovane razlikama leksika i gramatika samih jezika. Neki jezici primjerice imaju veći fond riječ koje se rimuju, ili više sinonima od drugih.

Poezija je također ukomponovana u neke vrste drame, poput opere.
# Les Misérables

| *Jadnici* |
| --- |
| Cosette |
| Autor(i) | Victor Hugo |
| Originalni naslov | *Les Misérables* |
| Jezik | francuski jezik |
| Žanr(ovi) | roman |
| Datum izdanja | 1862. |

Jadnici (originalni francuski naziv: Les Misérables; 1862.), roman francuskog pisca Victora Hugoa, koji se smatra najpoznatijim romanom 19. stoljeća. Prati živote i međusobne odnose nekoliko francuskih likova u dvadesetogodišnjem periodu ranog 19. stoljeća, koji uključuje napoleonsku eru i desetljeća nakon nje.

Roman se uglavnom bavi životom i djelima svog protagonista - bivšeg kažnjenika Jeana Valjeana (čitaj: *Žan Valžan*) - koji se nastoji iskupiti, a kroz efekte Valjeanovih djela se nazire i autorov društveni komentar. Roman istražuje prirodu dobra, zla i prava, a također se bavi i poviješću Francuske, arhitekturom Pariza, politikom, moralnom filozofijom, pravom, pravdom, religijom te vrstama i prirodom romantične i obiteljske ljubavi.

Igo je za svoj roman bio inspiriran životom stvarne ličnosti - bivšeg kriminalca i poznatog policajca Françoisa Eugenea Vidocqa, čiji je lik razdvojen na dva glavna lika u romanu. *Les Misérables* je poznat i po brojnim kazališnim i filmskim adaptacijama, od kojih je možda najpoznatiji istoimeni kazališni mjuzikl, ponekad poznat pod nadimcima "*Les Mis*" ili "*Les Miz*" (izgovoreno / leɪ mɪz /).

## Vanjske veze

* French text of Les Misérables
* Viktor Igo - Jadnici Arhivirano 2010-06-11 na Wayback Machine-u - roman na hrvatskom jeziku
* *Les Misérables* according to a Bonapartist
* Reflections on *Les Misérables* – discussion of characters and themes.
* Different versions of Les Misérables in the IMDb
* Six other plays based on Les Misérables. Arhivirano 2007-02-06 na Wayback Machine-u
* *Les Misérables - Shoujo Cossette* - The Official Anime Site
# Rojalizam

**Rojalizam** je izraz koji u najširem smislu označava pojedince, pokrete i organizacije koji se zalažu da mjesto poglavara neke države zauzme nasljedni monarh, odnosno da državno uređenje mora biti monarhija na čelu s točno određenom dinastijom. U tom smislu rojalizam predstavlja uži pojam od monarhizma koji se za monarhiju zalaže u načelu.

## Najpoznatiji rojalistički pokreti

* jakobiti (Škotska, Irska, Engleska)
* legitimisti (Francuska)
* orleanisti (Francuska)
* bonapartisti (Francuska)
* carizam (Rusija)
* karlizam (Španija)
# Louis XVIII od Francuske

**Luj XVIII.** (Versailles, 17. studenog 1755. - Pariz,16. rujna 1824.), *kralj Francuske od 1814.-1824. godine.*

Luj XVIII., francuski kralj
Ovaj kralj pravog imena Luj-Stanislav-Ksavier je bio unuk Luja XV. i brat giljotiniranog Luja XVI.. Na čelo dinastije Bourbon dolazi 1795. godine nakon smrti bratovog sina takozvanog Luja XVII.

U prvom razdoblju Francuske revolucije Luj XVIII. se nalazio u Francuskoj koju napušta bježeći 1791. godine u dogovoru s Lujom XVI.. Za razliku od kraljevskog brata, uspješno je pobjegao, dok je ovaj bio uhvaćen i kasnije giljotiniran.

Tokom više od dvadeset sljedećih godina samoproglašeni kralj **Luj XVIII.** živi od kraljevskih milostinja na dvorovima u Rusiju i Engleskoj s izgubljenom nadom u osvajanje krune. Sudbina mu se ipak neočekivano nasmješila katastrofalnom invazijom Rusije od strane Napoleona. Poslije tamošnjeg njegovog poraza slijede još dvije slične poražavajuće godine koje završavaju ulaskom protufrancuske koalicije u Pariz.

Uvjet za ponudu krune **Luju XVIII.** nakon Napoleonovog poraza 1814. godine je bilo je prihvaćanje ustavne i parlamentarne monarhije. Iako on to prvobitno potpisuje tokom svoje prve godine na vlasti dolazi do reformi koje potkopavaju njegova obećanja. Rezultat toga je da u trenutku iskrcavanja Napoleona s Elbe 1815. godine nitko nije htio boriti za novog kraljevskog diktatora.

Kada je nakon samo 100 dana carski uzurpator bio pobijeđen od nove europske koalicije Luj XVIII. se opet vratio na vlast. Sadašnja njegova vladavina je bila puno pažljivija, opreznija prema željama vlastitih podanika. Koliko god je ovaj kralj mrzio nametnuti Ustav nije imao hrabrosti ukinuti ga.

"Francuska" pod vladavinom Luja XVIII. opet postaje europska velesila što uspješno dokazuje vojna intervencija u Španjolskoj tokom posljednje dvije godine života ovog kralja. Francuski vojnici u tom svom pohodu osvajaju cijelu Španjolsku oslobađajući tamošnjeg kralja Ferdinanda VII. od revolucionara koji su osvojili vlast u zemlji.

Brojčana oznaka ovog kralja uz ime dolazi po tome što on neprihvaća odluku parlamenta o proglašenju republike što znači da je u skladu s tim nasljednik Luja XVI. je njegov sin Luj XVII. Stvarni razlog prihvaćanja ove brojčane oznake možemo naći u tome da je on osamnaesti istoimeni vođa dinastije Bourbon.

Definitivna pohvala ovom kralju je kako nakon njegove smrti 16. rujna 1824. dolazi do jedine regularne primopredaje vlasti u Francuskoj tokom cijelog XIX. stoljeća.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: **Napoleon II. Bonaparte, car Francuske** | **Kralj Francuske** | Nasljednici:  **Karlo X.** |

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# Bug-Jargal

| *Bug-Jargal* |
| --- |
|  |
| Autor(i) | Victor Hugo |
| Originalni naslov | *Bug-Jargal* |
| Država |  Francuska |
| Jezik | francuski jezik |
| Izdavač | J. Hetzel |
| Datum izdanja | 1826. |
| Stranica | 211 |

Bug-Jargal (izdan 1826.) je roman Victora Hugoa o prijateljstvu između zarobljenog Afričkog princa, koji se zove kao naslov romana, i francuskog časnika Leopolda D'Auverneya za vrijeme Haićanske revolucije. Roman je temeljen na kratkoj priči koju je Hugo izdao 6 godine prije, dok je još bio tinejdžer.
# Hernani (drama)

| *Hernani* |
| --- |
| Paul-Albert Besnard: *Premijerna izvedba Hernanija (Bitka za Hernani)* (1903.) |
| Opće informacije |
| Autor | Victor Hugo |
| Žanr | drama |
| Činovi | pet činova |
| Informacije o premijeri |
| Premijera | 25. veljače 1830. *Comédie-Française*  Pariz, Francuska |
| Lica |
| * Doña Sol, mlada plemkinja
* Don Carlos, španjolski kralj
* Hernani, bandit
* Don Ruy Gomes de Silva, Solin ujak i zaručnik
 |
| Mjesto radnje |
| španjolski dvor, 1519. |

Hernani, ou l'Honneur Castillan (srpskohrvatski: *Hernani, ili Kastiljska čast*) je drama francuskog romantičara Victora Hugoa premijerno izvedena 25. veljače 1830. godine u Parizu. Žanrovski dvorska romansa, *Hernani* je danas značajnija po masovnim demonstracijama koje su izbile na premijer i kao inspiracija za Verdijevu operu *Ernani*, nego po svojoj dramskoj kvaliteti. Kako bi odgovorio na napade "klasičara" koji su dramu smatrali direktnim napadom na svoje vrijednosti, Hugo je na svoju stranu pridobio neka od najznačajnijih imena tadašnje umjetnosti, poput Hectora Berlioza i Théophilea Gautiera.

Radnja drame odvija se na španjolskom dvoru 1519. godine te prati dvorsku romansu i intrige koje se tamo odvijaju.

Hugo je iskoristio dramu kako bi opisao jačinu i eleganciju maskerate koju je princ Prospero organizirao u Poeovoj kratkoj priči "The Masque of the Red Death". Također, Gillenormand u Hugovom romanu *Les Misérables* iznosi kritiku *Hernanija*.
# Lucrèce Borgia

| *Lucrèce Borgia* |
| --- |
| Opće informacije |
| Autor | Victor Hugo |
| Žanr | tragedija |
| Činovi | 3 |
| Jezik | francuski |
| Informacije o premijeri |
| Premijera | 1833 |
| Lica |
| * *Donna Lucrezia Borgia*
* *Don Alfonso d'Este*
* *Gennaro*
* *Gubetta*
* *Maffio Orsini*
* *Geppo Liveretto*
* *Don Apostolo Gazella*
* *Ascanio Petrucci*
* *Oloferno Vitellozzo*
* *Rustighello*
* *Astolfo*
* *Princeza Negroni*
* Sluga
* Redovnici
* Gospoda, paževi, stražari
 |
| Mjesto radnje |
| Venecija, Ferrara, 1500-e-1510-e |
| Adaptacije |
| *Lucrezia Borgia*, aut. Gaetano Donizetti (1834) *Satanas* (1920) |

Lucrèce Borgia (u prijevodu Lucrezia Borgia) je kazališna tragedija francuskog književnika Victora Hugoa, premijerno izvedena 1833. godine. Sastoji se od tri čina s radnjom smještenim u renesansnu Italiju, a protagonist je mladi plemić po imenu Gennaro koji doznaje kako je Lucrezia Borgia, vojvotkinja Ferrare i zloglasna trovačica, njegova majka. Predstava je doživjela veliki uspjeh, te je sljedeće godine Felice Romani po njoj napisao libreto za mnogo poznatiju Donizettijevu operu *Lucrezia Borgia*. Hugoova drama i Donizettijeva opera se od strane historičara smatraju najzaslužnijom za širenje crne legende o Borgiama u današnjoj popularnoj kulturi.
# Louis-Philippe I od Francuske

| Louis-Philippe I
 |
| --- |
|  |
|  **Kralj Francuza** |
| Vladavina
 | 9. kolovoza 1830. – 24. veljače 1848. |
| Krunidba
 | 9. kolovoza 1830.
 |
| Prethodnik
 | Charles X *Henri V* |
| Nasljednik
 | *monarhija ukinuta* |
|  |
| Supruga
 | Maria Amelia od Napulja i Sicilije
 |
| Djeca
 | Ferdinand-Philippe d'Orléans Louise od Belgije Marie od Württemberga Louis d'Orléans Françoise d'Orléans Clémentine d'Orléans François d'Orléans Charles d'Orléans Henri d'Orléans Antoine d'Orléans
 |
| Dinastija
 | Orléans
 |
| Otac
 | Louis-Philippe II, vojvoda od Orléansa |
| Majka
 | Marie-Adélaïde de Bourbon
 |
| Rođenje
 | 6. listopada 1773.  Pariz, Francuska
 |
| Smrt
 | 26. kolovoza 1850.  Esher, Ujedinjeno Kraljevstvo |
| Pokop
 | Chapelle royale de Dreux  Dreux, Francuska |
| Potpis
 |  |

**Louis-Philippe I** (Pariz, 6. listopada 1773. - Esher, 26. kolovoza 1850.), francuski kralj od 1830. - 1848. godine

Posljednji francuski kralj. Sin Louis-Philippea Josepha, vojvode Orléanskog. U izgnanstvu od 1793. do 1815. godine za Francuske revolucije i vladavine Napoleona.

Stupio je na prijestolje 1830. nakon reakcionarnog režima Karla X., koji je svrgnut srpanjskom revolucijom.

Njegovu vladavinu karakterizirale su financijske spekulacije, raskošno bogatstvo građanske klase i veliki promašaji u vanjskoj politici.

Abdicirao je 1848. Revolucija 1848. oborila je njegov režim, a njega prisilila na abdikaciju i bijeg u Englesku.

## Poveznice

* Popis francuskih vladara

|  |
| --- |
| Louis-Philippe I od Francuske **Orléans**bočni ogranak od **dinastije BourbonRođen/a:** 6. listopada 1773.  **Umro/la:** 26. kolovoza 1850. |
| Kraljevske titule
 |
| Prethodi: **Charles X** | **Kralj Francuza** 9. kolovoza 1830. – 24. veljače 1848.
 | **Monarhija ukinuta** |
| Prethodi: **Charles X** | **Koprinc Andore *zajedno s Simóm de Guardiolom 9. kolovoza 1830. – 24. veljače 1848.
 | Slijedi: **Louis-Napoleon Bonaparte** |
| Francusko plemstvo
 |
| Prethodi: **Louis-Philippe II** | **Vojvoda od Orléansa** 6. studenog 1793. – 9. kolovoza 1830.
 | Slijedi: **Ferdinand-Philippe** |
| Političke funkcije
 |
| Prethodi: **Charles X** | **Državni poglavar Francuske** 9. kolovoza 1830. – 24. veljače 1848.
 | Slijedi: **Jacques-Charles Dupont de l'Eure** |
| Pretendirane titule
 |
| **Gubitak titule** Proglašena Treća Republika
 | **— TITULARNI —Kralj Francuza 24. veljače 1848. – 26. kolovoza 1850.
 | Slijedi: **Philippe VII (ili Louis-Philippe II)** |
# Ruy Blas

*Za ostale upotrebe, pogledajte Ruy Blas (razvrstavanje).*

| *Ruy Blas* |
| --- |
| Sarah Bernhardt (1844-1923) u ulozi španske kraljice godine 1872. |
| Opće informacije |
| Autor | Victor Hugo |
| Žanr | drama (romantična drama) |
| Činovi | 5 |
| Jezik | francuski |
| Informacije o premijeri |
| Premijera | 8. novembar 1838 Salle Vendatour, Pariz |

Ruy Blas je tragedija francuskog književnika Victora Hugoa premijerno izvedena u Parizu 8. novembra 1838. godine. Radnja je smještena u Španiju 1699. godine, a naslovni junak je sluga koga je njegov gospodar Don Salluste de Bazan lažno predstavio kao plemića kako bi zaveo i osramotio kraljicu koja mu se bila zamjerila. Radnja prikazuje kako se Ruy Blas iskreno zaljubi u kraljicu, postaje premijer i provodi socijalne i druge reforme prije nego što bude raskrinkan s tragičnim posljedicama. *Ruy Blas*, djelomično motivirana Hugovim republikanskim idealima i kritikom tadašnje Julske monarhnije, je bila jedna od najuspješnijih i najpopularnijih Hugoovih drama iz njegove romantične faze, a kasnije je poslužila kao predložak za popularne opere i filmske adaptacije.

Don César de Bazan, jedan od likova iz drame, poslužio je godine 1845. kao protagonist istoimene komedije Dumanoira i Adolphea d'Enneryja, koja je također adaptirana u nekoliko opera i filmova.

## Likovi

* Ruy Blas
* Don Salluste de Bazan, markiz Finlasa
* Don César de Bazan, grof Garofe
* Don Guritan
* Grof od Camporeala
* Markiz od Santa-Cruza
* Markiz del Basto
* Grof od Albe
* Markiz od Priege
* Don Manuel Arias
* Montazgo
* Don Antonio Ubilla
* Covadenga
* Gudiel
* Doña Maria de Neubourg, kraljica Španije
* La Duchesse d'Albuquerque
* Casilda
* Lakaji, gradonačelnik, paževi, dame, gospoda, stražari, sluge

## Vanjske veze

* Les Archives du Spectacle Création du 9 mars 1961
# Torquemada (drama)

| *Torquemada* |
| --- |
| Autor(i) | Victor Hugo |
| Originalni naslov | *Torquemada* |
| Država |  Francuska |
| Jezik | francuski jezik |
| Izdavač | nepoznat |
| Datum izdanja | 1882. |

Torquemada je kazališni komad Victora Hugoa, objavljen 1882. godine. Radnja govori o inkviziciji u Španjolskoj na kraju 15. stoljeća, a naslovni protagonist je dominikanski redovnik Tomás de Torquemada koji je vodio inkvizicijske progone i protjerivanje španjolskih Židova. Djelo kritizira i fanatički katolicizam, a objavljeno je u znak prosvjeda zbog tadašnjih antisemitskih pogroma u carskoj Rusiji.
# Notre Dame de Paris

Notre-Dame
**Notre Dame de Paris** ili samo **Notre-Dame** je najpoznatija ranogotička katedrala posvećena Blaženoj Djevici Mariji sagrađena na otoku Île de la Cité na rijeci Seini u Parizu.

## Historija

Gradnja katedrale Notre-Dame de Parizu započinje 1163. godine. Povod je bilo proglašenje Pariza "župom kraljeva Evrope". Biskup Mauricea de Sully je smatrao kako je tadašnja pariška katedrala nedostojna te župe.

Gradnja katedrale je trajala do 1345. godine. Za vrijeme francuske revolucije je izložena vandalizmu antikatolički raspoloženih revolucionara, a kraće vrijeme je služila za obrede Kulta Vrhovnog bića i Kulta Vrhovnog bića. 1840-ih su na njoj vršeni rekonstrukcijski radovi. 1871. sljedbenici Pariške komune su je namjeravali zapaliti.

Dana 15.aprila 2019. godine katedralu je zahvatio strahovit požar.Planuo je u 18:50 i zahvatio je krovište i kupolu katedrale.Tijekom požara srušila se kupola i čuveni zvonik.Borba s požarom trajala je 8,5 sati,kada je požar ugašen.Za vreme požara jedan svećenik ušao je u katedralu i spasio krunu,koju je nosio Isus Krist za vreme svoje muke,te je jedan od heroja tog požara.U požaru su ozleđena dva policajca i jedan vatrogasac.

## Arhitektura

Zapadni ulaz u Notre-Dame
Ističe se simetričnošću i uravnoteženošću arhitektonskih elemenata. Njezina prostranost, savršena uravnoteženost pročelja, elegancija njenih kontrafora, savršenstvo vitraža, potpuno opravdavaju njezin status "najpopularnije" crkve u Francuskoj. Katedrala je petobrodna, duga je 130 m široka 48, a visoka 36 m. Osnova je zbijena. Dvostruki deambulatorij hora nadovezuje se neposredno na bočne brodove, a kratki transept jedva prelazi širinu fasade i daje crkvi oblik latinskog križa. Sistem potpornih stubova i lukova koji okružuju cijelu građevinu nose glavni dio težine konstrukcije. Potporni lukovi i stubovi raspoređeni su u više redove u vidu kaskada. Zapadno pročelje katedrale primjer je neponovljive elegancije gotike. Pročelje uokviruju dva zarubljena tornja. Strelasti završeci uobičajeni u gotici, nisu nikad bili izvedeni, tako da su kule prekrivene terasastim krovovima. Potporni stupci pojačavaju uglove kula i dijele pročelje na tri glavna dijela. Riješenje je trospratno. Na zapadnom pročelju skulptura je teško oštećena za vrijeme francuske revolucije. Gotički je vertikalizam unutrašnjeg prostora kao i veliki prozori u prozorskom zidu, kao i lakoća i vitkost oblika.

## Katedrala u popularnoj kulturi

Katedrala je u popularnoj kulturi najpoznatija kao mjesto radnje historijskog roman *Zvonar katedrale Notre-Dame* Victora Hugoa. Poznati pisac, veliki zaljubljenik u gotičku arhitekturu, roman je, između ostalog, napisao i zato da bi potakao svoje suvremenike da obnove crkvu.

## Galerija slika

*
*
*
*
* Požar u katedrali 15.aprila 2019.

## Vanjske veze

* Službene stranice Notre Dame de Paris Arhivirano 2007-06-07 na Wayback Machine-u ((fr))(`en`)((es))((de))
# Lignje

| Lignje
 |
| --- |
|  |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Životinje  |
| Koljeno:
 | Mekušci  |
| Razred:
 | Glavonošci  |
| Podrazred:
 | Coleoidea  |
| Nadred:
 | Decapodiformes  |
| Red:
 | **Teuthida**  |

**Lignje** su morski glavonošci reda Teuthida, koji se sastoji od oko 300 vrsta. Kao i svi ostali glavonošci imaju izrazitu glavu, bilateralnu simetriju, i udove. Lignje imaju 8 udova poređanih u parove i dodatna dva duža uda.

## Stanište

Stanište lignji su morski ekosistemi.

## Literatura

* Richard Ellis: *Riesenkraken der Tiefsee.* HEEL-Verlag, Königswinter 2002, ISBN 3-89365-876-9.
* Kir Nazimovich Nesis: *Cephalopods of the World - squids, cuttlefishes, octopuses, and allies.* TFH Publ, Neptune City, NJ, 1987, ISBN 0-86622-051-8.
* Mark Norman: *Cephalopods A World Guide.* ConchBooks, Hackenheim 2000, ISBN 3-925919-32-5.

## Vanjske veze

* CephBase: Teuthida Arhivirano 2005-12-20 na Wayback Machine-u
* Džinovska lignja
* Stranica o glavonošcima Arhivirano 2021-04-22 na Wayback Machine-u
* Market squid mating, laying eggs (video) Arhivirano 2011-07-15 na Wayback Machine-u
* Scientific American - Giant Squid
* The Octopus News Magazine Online
# L'Homme qui rit

*Za ostale upotrebe, pogledajte L'Homme qui rit (razvrstavanje).*

| *L'Homme qui rit* |
| --- |
| Naslovna stranica izdanja iz 1876. godine; gravira čiji je autor Daniel Vierge |
| Autor(i) | Victor Hugo |
| Država |  Francuska |
| Jezik | francuski |
| Žanr(ovi) | historijski roman |
| Datum izdanja | 1869 |

L'Homme qui rit (srpskohrvatski: *Čovjek koji se smije*) je roman francuskog književnika Victora Hugoa objavljen 1869. godine. Naslovni protagonist, po imenu Gwynplaine, je putujući zabavljač u Engleskoj na prijelazu iz 17. u 18. vijek, koji je kao dijete bio prodan u ciganski logor i čije je lice namjerno unakaženo tako da izgleda da se stalno smije. Radnja prikazuje kako je pozvan na dvor kraljice Anne, nakon što se ispostavi da je u stvari sin plemića koji je bio uvrijedio prethodnog kralja Jamesa II. Hugo je roman napisao za vrijeme svog egzila na Kanalskim otocima, gdje je došao nakon sukoba sa režimom Napoleona III. Iako među manje poznatim romanima iz Hugovog opusa, *L'Homme qui rit* se smatra značajnim zato što je strip-autora Boba Kanea inspirirao za lik Jokera u stripovima o Batmanu. Nekoliko puta je bio adaptiran za film, pri čemu je najpoznatija hollywoodska nijema verzija iz 1928. godine.

## Povezano

* Glasgowski osmjeh

## Vanjske veze

* (`fr`) *L'homme qui rit*, de Victor Hugo en version audio gratuite
* Le livre en plusieurs formats sur Ebooks libres et gratuits.
# Naturalizam

*Za ostale upotrebe, pogledajte Naturalizam (razvrstavanje).*
**Naturalizam** - umjetnički, posebice književni pravac koji se nastavlja na realizam. Prikazuje prirodu i čovjeka u *najvulgarnijim* i najtamnijim trenucima. U članku "Eksperimentalni roman" iz 1880. godine, Emile Zola traži od pisca da postane znanstvenik i da kao takav opiše prirodu čovjeka te kako je čovjekov razvoj određen njegovom okolinom i nasljeđem. Naime, on se nadovezuje na učenje Hippolyta Taina o nasljeđu, trenutku i rasi kao činiteljima koji utječu na ljudsko ponašanje.

Junaci naturalističkih romana su robovi strasti, zatočenici vlastite nesretne sudbine, ljudi koju su opterećeni nasljednim osobinama. Zola smatra da pisac mora otkriti sve tamne, crne strane ljudskog života kao liječnik neku bolest ili ranu koju treba izliječiti.
# Strahovlada

**Vladavina terora** ili **strahovlada** je izraz kojim se opisuje kampanja kojom vlast u nekoj državi sistematski i masovno koristi nasilje kako bi fizički eliminirala ili zastrašila svoje političke protivnike, odnosno obeshrabrila njihove simpatizere i potencijalne istomišljenike. Ona se može javljati u raznim oblicima - od premlaćivanja i hapšenja bez osnove do masovnih fizičkih likvidacija i prisilnih nestanaka; počinitelji nasilja mogu sami organi vlasti neke države - vojska, policija, sigurnosne službe - ili uz njih vezane milicije, paravojne formacije i eskadroni smrti. U suvremenom svijetu se obično vladavina terora provodi pod krinkom izvanrednog stanja i uz njih vezanih institucija kao što su prijeki sudovi.

Strahovlada je fenomen koji se obično javlja u periodima političke nestabilnosti - za vrijeme građanskih ratova, poslije državnih udara i revolucija ili kod režima kojima prijeti svrgavanje. Karakteristična je i za autoritarne i autokratske države, gdje često može biti posljedica intriga među vlastodršcima, odnosno njihove paranoje.

Jedan od najčešće spominjanih strahovlada jest Teror (francuski: *Terreur*) u post-Francuskoj 1793-1794. a koji je poslije poslužio kao uzor mnogim kasnijim revolucionarima. Za teror koji vrše revolucionari se tradicionalno koristi izraz crveni teror, a za teror koji vrše kontrarevolucionari se koristi izraz bijeli teror.

## Povezano

* Revolucionarni teror
* Državni terorizam