# François Guizot

| François Guizot
 |
| --- |
|  |
|

---

22. premijer Francuske
 |
| Mandat 19. rujna 1847. – 23. veljače 1848.
 |
| Prethodnik
 | Nicolas Jean-de-Dieu Soult |
| Nasljednik
 | Louis-Mathieu Molé
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 4. listopada 1787.  Nîmes, Francuska
 |
| Smrt
 | 12. rujna 1874.  Saint-Ouen-le-Pin, Francuska |
| Politička stranka
 | Orleanisti
 |

**François Pierre Guillaume Guizot** (Nîmes, 4. listopada 1787. – Saint-Ouen-le-Pin, 12. rujna 1874.) je bio francuski političar, orator i državnik koji je od 19. rujna 1847. do 23. veljače 1848. godine bio premijer Francuske. Guizot je bio jedan od najutjecajnijih političara u periodu do Revolucije 1848.. Kao konzervativni liberal, Guizot se oštro protivio apsolutističkim tendencijama Charlesa X te je bio jedan od stupova ustavne monarhije u periodu nakon Julske revolucije 1830. godine. Prije nego je postao premijer, Guizot je služio u vladi Louisa-Philippea I kao ministar obrazovanja, veleposlanik u London te, od 1840. do 1847., kada je i konsolidirao svoju moć, kao ministar vanjskih poslova. Guizotov politički utjecaj bio je ključan za proširenje javnog obrazovanja, što je tokom njegova ministarskog mandata dovelo do otvaranja osnovne škole u svakoj francuskoj komuni.

S druge strane, Guizot je kao vođa Doktrinara bio izrazito nepopularan među liberalima i republikancima. U potpunosti posvećen očuvanju monarhije i davanju podrške Louisu-Philippeu, Guizot je bio nesklon širenju francuske političke scene te je bio jedan od glavnih zagovornika imovinskog cenzusa u određivanju biračkog prava, poručivši svima onima koji žele glasovati da se "obogate" (*enrichissez-vous*) napornim radom. Iako je već kao ministar vanjskih poslova uživao enorman utjecaj, kruna Guizotove karijere, a ujedno i njegov krah, bilo je imenovanje premijerom 19. rujna 1847. godine. U periodu kada Francuska upada u gospodarsku krizu, a liberali traže reforme izbornog prava, Guizot uvodi zabranu političkih skupova (znanih kao Pariški banketi, a koji su slavili rođendan Georgea Washingtona) u siječnju 1848. godine. To je dovelo do cijele serije uličnih pobuna koje će 23. veljače 1848. kulminirati revolucijom koja će zbaciti Julsku Monarhiju. Louis-Philippe je pozvao Guizota te mu poručio da više ne uživa njegovo povjerenje, na što je Guizot podnio ostavku. Njegov nasljednik, Louis-Mathieu Molé, nije uspio sastaviti vladu što je dovelo do produbljenja krize. Kralj je ponovo pozvao Guizota u pomoć, no ovaj je odbio i ubrzo napustio zemlju za London, gdje je dočekan s mnogo digniteta.

U Engleskoj se ponovo posvetio historiografiji. U Pariz se vraća 1850. godine te se nastavlja baviti historiografijom i pisanjem memoara. Više se nije bavio politikom, ali je imao značajnu ulogu u ustanovi *Institut de France*. Još 1836. je izabran za člana *Académie française*, sjedalo 40. Umro je 12. rujna 1874. godine.

Guizot je poznat po tome što je izjavio "Ne biti republikanac prije 20-te je dokaz o nedostatku srca, a biti republikanac iza 30-te je dokaz nedostatka glave", odnosno originalni autor izreke koja se, u različitim varijacijama ("onaj tko prije 20-te nije radikal/komunist nema srca, a onaj koji iza 40-te nije konzervativac nema mozga") kasnije pogrešno pripisivala Winstonu Churchillu.