Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Henri III od Francuske

Portret Henrika III.
**Henrik III.**, pravim imenom **Alexandre Édouard** (Fontainebleau, 19. rujna 1551. - Saint-Cloud, 2. kolovoza 1589.), *kralj Poljske* 1573. - 1574. i *kralj Francuske* 1574. - 1589. Posljednji je vladar iz kraljevske kuće Valois.

## Biografija

Ovaj treći po redu sin Henrika II. postaje kralj Francuske poslije svoja dva brata koja umiru bez zakonitih nasljednika. Njemu je majka Katarina Medici bila namijenila krunu Poljske koja je ostala bez kralja 1572. godine. Imajući izbor između predstavnika Habsburga i Henrika III. Poljaci su izabrali ovog drugog 1573. godine s nadom u potporu zadržavanja svoje nezavisnosti.

Poljska avantura ovog kralja završava kada ga majka obavještava 1574. godine da njegov brat Karlo IX. umire. Na tu vijest Henrik koji realno nikad nije volio "barbarsko" Poljsko kraljevstvo potajno napušta svoju novu postojbinu strahovito ponižavajući Poljake koji na taj način postaju narod od kojega vlastiti kralj bježi.

Tijekom svibnja 1576. ovaj kralj je pokušao zaustaviti vjerske borbe unutar Francuske mirovnim ugovorom, ali suočen s pobunom katolika on nastavlja borbe s hugenotima. Na kraju je sklopljen sedmogodišnji vjerski mir 1577. godine. Njime se određuju politička prava jednih i drugih vjernika. Cijela vladavina Henrika III. je slična njegovom pokušaju mirenja iz 1576. godine. Donosio bi veoma često korisne mjere koje bi opozivao čim bi im se pojavio politički otpor. S financijskog gledišta ovaj kralj je nacionalna katastrofa. Bez obzira na stalne nemire u državi Henrik III. troši raskošno novac na svoje ekstravagantne ukuse. To pretjerano trošenje je takvog obima da mu katolici odbijaju pružit novčanu pomoć za rat protiv hugenota. Na kraju njegove vladavine Francuske je bankrotirana država zahvaćena vjerskim nemirima.

Mir sklopljen 1577. godine se raskida samo zbog prirodne smrti princa Franje 1584. godine kada hugenot Henrik kralj Navarre postaje prestolonasljednik Francuske.

On umire od posljedice atentata tijekom opsade Pariza koji se pobunio zbog vjerskih stajališta kralja koji stalno mijenja svoja političko-vjerska stajališta. Završni dokaz toga se nalazi kada sklapa savez s Henrikom IV. kraljem Navarre protiv svog pobunjenog glavnog grada. Protiv tog sadašnjeg saveznika Henrik III. je ratovao samo nekoliko godina ranije u Ratu tri Henrika zbog vjerskih pitanja.

Na samrtnoj postelji smrtno ranjen Henrik III. proglašava i formalno svojim nasljednikom sestrinog muža, hugenota Henrika IV. kralja Navarre.

## Poveznice

* Popis francuskih vladara

## Napomene

## Literatura

* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. VIII, Pro Lexis, 2005.* ISBN 953-7224-08-2
# Kirin

| Kirin
 |
| --- |
| Županija
 | Sisačko-moslavačka županija
 |
| Općina/Grad
 | Gvozd
 |
|  |
| Stanovništvo - - - - - - -(2001 / 2011 / 2021)
 |
|  - Ukupno
 | 56
 |
|  - Broj domaćinstava
 | 30
 |
|  |
| Pošta
 | 44410 Gvozd
 |
| Pozivni broj
 | +385 044
 |
| Autooznaka
 | SK
 |

**Kirin** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Gvozd, Sisačko-moslavačka županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 56 stanovnika te 30 obiteljskih kućanstava.

Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.Napomena:** Od 1890. do 1910. sadrži podatke za bivša naselja Donji Kirin i Gornji Kirin.
## Znamenitosti

Povrh sela nalazi se neistražena utvrda Kirin. Smatra se da je utvrda, a po njoj i naselje dobila ime po sv. Kvirinu Sisačkom.

## Reference
# Charles IX od Francuske

Karlo IX., kralj Francuske
**Karlo IX. Francuski(27. lipnja 1550.-30.svibnja 1574.)*

Kada je 10. srpnja 1559. umro francuski kralj Henrik II. na prijestolju ga je naslijedio njegov najstariji sin Franjo II. Petnaestogodišnji dječak, oduvijek slaboga zdravlja, umire već u prosincu 1560. godine i na njegovo mjesto dolazi mlađi brat Karlo IX.
Rođen je 27. lipnja 1550. kao Karlo Maksimilijan, vojvoda od Orleansa iz kraljevske dinastije Valois. S obzirom da u trenutku kada postaje francuskim kraljem ima samo deset godina, vlast preuzima njegova majka i regentica Katarina Medici. Ona je oduvijek imala veliki, posebno politički utjecaj na sina, koji se naročito manifestirao nakon što Karlo počinje vladati samostalno. Kao uvjerena katolkinja u zemlji gdje su hugenoti činili veliki dio stanovništva, uvjerila je mladoga kralja kako mu upravo francuski protestanti ugrožavaju prijestolje. Karlo IX. održavao je dobre odnose s hugenotima, posebno s Gaspardom de Colignyjem, njihovim vođom, kojega je imenovao članom Državnog savjeta. Također je i svoju sestru Margaretu oženio s Henrikom Navarskim, još jednim protestantskim odličnikom. Ambiciozna Katarina Medici bila je nezadovoljna takvom sinovom politikom, pa ga je uspjela uvjeriti u pogubnost hugenota i za njegovo prijestolje i za Francusku u cjelini. Kako bi smanjila ili čak potpuno onemogućila utjecaj francuskih protestanata, Katarina je naredila njihov pokolj, koji je u povijesti poznat kao *Bartolomejska noć*. Karlo ga je, ne uspijevajući se oduprijeti majčinom utjecaju odobrio i po tome ostao zapamćen u povijesti, a sve što je dobro i vrijedno učinio palo je u zaborav. Svjedočeći masakru mladi se francuski kralj potpuno slomio i emocionalno i psihički, do kraja života kriveći majku što je organizirala masovno ubojstvo, a sebe što je odobrio takvu ekstremnu metodu obračuna s vjerskim neistomišljenicima.
Karlo IX. Francuski nikada nije bio karakterno jaka osoba. Godine 1570. oženio se s Elizabetom Austrijskom, ženom koju mu je također odabrala majka. Nisu imali djece, a njegov izvanbračni sin, vojvoda d`Angouleme potječe iz veze s ljubavnicom Marie Touchet.
Cijeli život sklon bolestima, Karlo IX. umire 30. svibnja 1574. u dvadeset i četvrtoj godini života, a na francuskom ga je prijestolju naslijedio mlađi brat Henrik III.

## Poveznice

* Popis francuskih vladara
# Gran Sasso

| **Gran Sasso** |
| --- |
| Dio Apenina
 |
| Pogled na Corno Grande, najviši vrh Gran Sassa Pogled na Corno Grande, najviši vrh Gran Sassa |
| Dužina masiva: | 35 km
 |
| Širina masiva: | km
 |
| Površina masiva: | km²
 |
| Najviši vrh: | Corno Grande (2912 m)
 |
| Zaštićene oblasti: | Nacionalni park Gran Sasso e Monti della Laga
 |
| Država: |  Italija
 |

**Gran Sasso d’Italia** (prevedeno **Velika stijena Italije**) je visoki stijenoviti planinski masiv koji se proteže u talijanskoj regiji Abruzzo.

## Geografija

Gran Sasso se proteže nekih 35 km u dužinu, u smjeru sjeverozapad-jugoistok, kao centralni dio Apenina. Smješten je kod grada L'Aquila, 132 km od Rima. Gran Sasso je najviši dio Apenina, s planinom Corno Grande visokom 2912 m, koja je većim dijelom godine pokrivena snijegom.

Monte Prena na masivu Gran Sasso
Ostali vrhovi Gran Sassa su Corno Piccolo (2655 m), Pizzo Intermésoli (2635 m), Monte Corvo (2623 m), Monte Camicia (2564 m), Monte Prena (2561 m), uz puno drugih, sve do najnižeg Monte Siella (2027 m). Ispod sjevernih obronaka vrha Corno Grande nalazi se najužniji evropski glečer Calderone, koji je inače mali (1916. je imao 3.3 miliona m3), ali se zbog zatopljenja danas smanjio na svega 360.931 m3. Niži obronci masiva su obrasli bukvama i borovima po kojima još uvijek ima divljih svinja.

## Atrakcije i turizam

Corno Grande
Na površini od 2014 km² Gran Sassa je 1993. osnovan Nacionalni park Gran Sasso e Monti della Laga, koji je danas omiljena rekreaciona zona i izletište za stanovnike Rima. Gran Sasso je poznati skijaški centar zimi, a ljeti za velikih vrućina izletište brojnih planinara.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Gran Sasso d’Italia* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Alkmaar

| Alkmaar
 |
| --- |
| Kanal u centru gradaKanal u centru grada |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  **Zastava** |  **Grb** |

 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Nizozemska
 |
| **Provincija** |  Sjeverna Holandija
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **Gradonačelnik** | Piet Bruinooge
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 31.22 km²
 |
| **Visina** | 1 m
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2013)
 |
|  - **Grad** | 94.971
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+1 (UTC+2)
 |
| **Poštanski broj** | 1800–1827
 |
| **Pozivni broj** | 072
 |
| **Službene stranice** www.alkmaar.nl/
 |
| Karta
 |
| Alkmaarclass=notpageimage| Alkmaar na karti Nizozemske
 |

**Alkmaar** je grad i općina (gemeente) od 94.971 stanovnika. u nizozemskoj provinciji Sjevernoj Holandiji.

## Geografija

Alkmaar leži na sjeverozapadu Nizozemske, duž kanala Noordhollandsch. Smješten je 10 km istočno od Sjevernog mora.

## Historija

Engleski misionari Willibrord i Adalbert širili su kršćanstvo u 8. vijeku upravo u tom kraju. U 10. vijeku bio je tek malo ribarsko selo, okruženo močvarama. Alkmaar je status grada dobio 1254. i tad je bio prijestolnica Kennemerlanda, jednog od prvih feuda holandskih grofova. Orobili su ga Frižani 1132. i još jednom 1517. udružena vojska Frižana i Gelderlanda. Nakon 1564. grad je postao značajni trgovački centar, a tad su i isušene močvare u okolici. Alkmaar je postao simbol Nizozemske revolucije jer je 1573. uspješno odolio španjolskoj opsadi, na što danas podsjeća spomenik u Parku Victorie.

Kaasmarkt u Alkmaaru
Za vrijeme Napoleonskih ratova grad su zauzele britansko-ruske snage, poslane da sruše Batavijsku republiku, ali su se one povukle nakon teškog poraza od strane udružene holandsko-francuske armije u bitci kod Castricuma, nakon kojeg je u Alkmaaru 1799. potpisan sporazum o povlačenju iz Holandije.

## Znamenitosti

Najveća znamenitost Alkmaara je zgrada za vaganje roba Waaggebouw sa zvonikom, podignuta 1582., na temeljima stare kapele iz 14. vijeka. Pored nje tu je i crkva Sint-Laurenskerk, sagrađena od 1470. do 1520. godine, u kojoj se nalaze jedne od najstarijih orgulja u Holandiji (iz 1511), zatim Gradska vijećnica (1520), dvorac Sonoy iz 16. vijeka i nekoliko interesantnih ubožnica.

## Privreda

Alkmaar je centar poljoprivrednog kraja i poznat je po proizvodnji povrća, uzgoju krava i velikoj količini mliječnih proizvoda, naročito sireva. Svakog petka od aprila do oktobra održava se tradicionalna tržnica sireva (Kaasmarkt) koja je postala velika turistička atrakcija. Grad je i industrijski grad u kom se proizvodi namještaj, odjeća, papir i crkvene orgulje.

## Gradovi prijatelji

|  |  |
| --- | --- |
| * Darmstadt
* Bath
* Tata
 | * Bergama
* Troyes
 |

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice općine (`nl`)
* *Alkmaar* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Paolo Veronese

| Paolo Veronese |
| --- |
| Renesansa |
| *Gozba u kući Levijevoj* (1573), jedno od najvećih platna 16. vijeka. |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Paolo Cagliari 1528 Verona |
| Smrt | 1588 Venecija |
| Nacionalnost | italijanska |
| Opus |
| Polje | slikanje |
| Znamenita djela |
| Svadba u Kani • Gozba u Levijevoj kući |
| Influencija |
|
Od
* Koređa • Mikelanđela
 |
|
Na
* Velsakeza • Rubensa • Delakroa
 |

Paolo Veronese Bitka kod Lepanta
**Paolo Veroneze** (pravo ime: *Paolo Kaljari*, italijanski: *Paolo Cagliari/Caliari, Paolo Veronese*, 1528 – 19. april 1588) je venecijanski slikar iz epohe renesanse, odnosno manirizma. Poreklom je iz Verone, po kojoj je dobio nadimak *Veroneze*. S Ticijanom i Tintoretom se smatra jednim od trojice velikih slikara pozne renesanse.

Bio je učenik svoj ujaka G. A. Badilea u Veroni, a došavši u 27. godini u Veneciju, postaje uz Tiziana i Tintoretta najistaknutiji predstavnik mletačkog slikarstva cincquecenta - glorifikator je raskoša, obilja i ljepote grada na lagunama.

Teme su mu isključivo biblijske i alegorijsko-mitološke, a posebno ga privlači motiv gozba ("Gozba u kući Levijevoj", "Gozba u kući Simeonovoj", "Svadba u Kani"). Koliko su po imenu biblijske scene bile profanoga karaktera, svjedoči i činjenica da je majstor morao 1573. opravdati pred tribunalom Inkvizicije. Osobito znamenita djela izveo je za Duždevu palaču: na stropu dvorane Velikog vijeća "Apoteza Venecije", a u drugim odajama "Otmica Europe", votivna slika u spomen pobjede kod Lepanta i niz alegorijskih figura pretežno ženskih aktova ili poluaktova. Ljepotu ženskog tijela ostvario je u slici "Suzana u kupelji" i alegoriji "Nevjera". Kao portretist idealizira lik u bogatom aranžmanu brokatnoga kostima, frizure i nakita. Na onome što je kod Veronesea slovio kao "bogatstvo" neposredno će se nastaviti slikarstvo baroka.

## Vanjske veze

* Paolo Veroneze na Artsiklopediji
* Biografija
# Zivaj (jezero)

| Jezero Zivaj  |
| --- |
|  |
| Lokacija |
| Položaj | Regija Oromija, Regija Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa |
| Države |  Etiopija |
| Koordinate | 8°00′″N, 38°50′″E |
| Hidrografija |
| Vrsta | slatko, protočno |
| Površina | 440 km² |
| Aps. visina | 1,636 m |
| Dužina | 31 km |
| Širina | 20 km |
| Dubina | 8.9 m |
| Hidrologija |
| Pritoke | Meki, Rijeka Katar |
| Odljev | Jezero Abijata |

Karta središnjih jezera
**Zivaj** je slatkovodno jezero u Etiopiji, udaljeno oko 170 km južno od glavnog grada Adis Abebe, na granici Regije Oromija i Regije Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa.

## Geografija

**Jezero Zivaj** je jedno od slatkih jezera Doline velike rasjeline, leži na 1,636 metara nadmorske visine.
Grad Zivaj leži na zapadnim obalama jezera. Jezero dobija vodu od dviju glavnih pritoka; sa zapada od rijeke Meki te sa istoka od rijeke Katar, istjek ima preko rijeke Bulbar u jezero Abijata. Sliv jezera iznosi 7025 km².

Jezero ima 5 otoka; Debre Sina, Galila, Ptičji otok te najpoznatiji otok Tulu Gudo na kojem se nalazi manastir, u kojem se po legendi u 9. vijeku čuvao Kovčeg Saveza.

## Flora i fauna jezera

Pored jezera Zivaj živi puno ptica i dosta nilskih konja. Jezero je bogato ribom, godišnje se izlovi 2,454 tona što iznosi oko 83% održivog izlova.

Jezero Zivaj i njegova okolica dom su plemena Gurage. Po etiopskom predanju za vrijeme velike muslimanske invazije na Etiopiju koju je vodio adalski Imam Granj, kršćansko stanovništvo izbjeglo je na otoke jezera. Njih su vremenom potpuno okružili i na taj način potpuno izolirali Oromci koji su se naselili oko jezera. Kad je car Menelik II zauzeo krajem 19. vijeka kraj oko jezera, ustanovio da su otočani zadržali svoju kršćansku vjeru i brojne stare rukopise.

## Izvori
# Antun Vrančić

Antun Vrančić
**Antun Vrančić** (lat. *Antonius Verantius*, 1504 ― 1573), bio je hrvatski humanista, rođen u Šibeniku, gde je i stekao prvo humanističko obrazovanje. Nakon studija u Padovi, Beču i Krakovu, postaje savetnik erdeljskog kneza Ivana Zapolje, ali 1549. godine prelazi na stranu Habsburgovaca te u službi hravatsko-ugarskog kralja Ferdinanda I postiže sjajnu diplomatsku karijeru. Za svoje zasluge nagrađen je mestom ostrogonskog nadbiskupa, zatim primasa Ugarske, a pred kraj života postaje kardinal. Umro je u Prešovu.

Na brojnim putovanjima sakuplja rimske natpise na Balkanu, a tokom jedne diplomatske misije u Otomanskom carstvu, zajedno s poznatim flamanskim humanistom A. B. Busbecqom u Ankari pronalazi Avgustov autobiografski spis *Dela božanskog Avgusta* (*Res gestae divi Augusti*), kasnije nazvan *Spomenik iz Ankare* (*Monumentum Ancyrānum*).

Pored važnih istorijsko-putopisnih dela, u kojima uglavnom opisuje balkanske i druge istočno-evropske zemlje, za humanističku latinsku književnost značajna je njegova zbirka pesama u elegijskim distisima *Pesme u dokolici* (*Otia*, iz 1542. godine), u kojima peva o ljubavi, životnim radostima i društvenim zbivanjima. Za kulturnu i društvenu istoriju važna je Vrančićeva korespondencija sa Erazmom Rotterdamskim, Nikolom Zrinskim i drugim istaknutim ličnostima toga doba.

Antun Vrančić je poznat i kao stric Fausta Vrančića.
# Pavao Skalić

Pavao Skalić
**Pavao Skalić** ili **Stanislav Pavao Skalić** ili **Paulus Scalichius de Lika** (1534. – 1573./1575.) je bio enciklopedist, renesansni humanist i avanturist rođen u Zagrebu koji postaje poznat po pre svega svom djelu *Encyclopaedia seu orbis disciplinarum tam sacrarum quam prophanarum epistemon* (1569) koje postaje jedno od prvih u kojima se koristi pojam enciklopedija.

## Život

Prvu naobrazbu Pavao Skalić stječe u Zagrebu, a već 1545. (ili 1546.) odlazi na studij u Beč, gdje 1549. postaje sveučilišni prvostupnik, a 1551. i magistar. U Bologni 1553. postiže doktorat iz teologije 7 slobodnih umijeća. Skalić se probija (na temelju falsificiranih isprava i pod lažnim titulama markiza, grofa i barona) na različite europske dvorove,a vrhunac političke karijere i osobnog bogatstva postiže kao savjetnik Alberta od Prusije. Nakon što je skandalozno ponašanje Skalića i njegovog partnera Johanna Funcka dostiglo vrhunac poljski kralj kao vazalni gospodar pruskog vojvodstva šalje inspekciju što navodi Skalića na bjeg. Nakon bjega iz Prusije sada imućni Skalić štampa u Bazelu 1569. godine svoju enciklopediju,a potom u Kelnu sledeće godine piše *Dialogus de Lyra* o muziki.

## Nacionalnost

Pitanje nacionalnosti ovog enciklopedista i avanturista nikada nije u potpunosti rešeno. Hrvatski istoričari misle da je on bio Hrvat , Encyclopædia Britannica koja smatra Skalića prvom osobom što je koristila pojam enciklopedija u današnjem obliku kaže da je on nemačke nacionalnosti, dok ga starija verzija te iste Britannice iz 1911. godine naziva mađarskim grofom.

## Reference
# Brne Karnarutić

Kip Brne Karnautića u Zadru
Pjesnik **Brne Karnarutić** rodio se u Zadru oko 1515. godine kao potomak stare plemićke obitelji. Nakon školovanja u Zadru studirao je pravo, vjerojatno u Padovi. Neko je vrijeme bio kapetan hrvatskog konjaništva u mletačkoj vojsci, a zatim se u Zadru bavio odvjetničkim poslom. Umro je u Zadru vjerojatno 1573. godine.

Obradio je poznatu Ovidijevu metamorfozu o Piramu i Tizbi pod naslovom *Izvrsita ljubav i napokon nemila i nesrićna smrt Pirama i Tizbe* (Mleci, 1586.). Posvetio ga je Antunu Vrančiću.

Poznatije je drugo Karnarutićevo djelo - Vazetje Sigeta grada (Mletci, 1584.), prvi hrvatski povijesni ep u hrvatskoj književnost koji opjeva sigetsku bitku i tragičnu pogibiju Nikole Šubića Zrinskog i hrabrih branitelja Sigeta (1566.). Djelo je napisano prema kronici komornika Zrinskog. U djelu je zadržao povjesničarsku objektivnost, ne omalovažava protivničku stranu u ratu, razvidno je njegovo vojničko iskustvo. Hrvatsko mu domoljublje je u uskoj svezi s katoličkim stavom. To se vidi iz prizora kad prije završne bitke Zrinski svojoj vojsci govori kako je turska opsada "kazna za grijeh za moralne propuste kršćana u cijeloj državi". Pisao je čakavskim narječjem.

## Izvori

* Skripte FFZG Arhivirano 2007-06-12 na Wayback Machine-u Starija hrvatska književnost - renesansa
# Alan Garcia

Alan Garcia - George W. Bush
**Alan Gabriel Ludwig García Pérez** (23. 5. 1949. - 17. 4. 2019) je peruanski ljevičarski političar, najpoznatiji po tome što je od 1985. do 1990. bio predsjednik Perua, a godine 2006. ponovno izabran, pobijedivši radikalno lijevog kandidata Ollantu Humalu.

Alan Garcia, izabran kao kandidat umjereno lijeve stranke APRA, je na početku svog prvog mandata bio slavljen kao *latinoamerički Kennedy*, ali se vrlo brzo pokazalo kako se nije u stanju suočiti s ozbiljnim ekonomskim, socijalnim i političkim problemima svoje zemlje. Peruanska ekonomija je doživjela kolaps i survala se u hiperinflaciju, a sve veći socijalni problemi su stvorili plodno tlo za maoistički gerilski pokret Sendero Luminoso. U nastojanju da gerilu suzbije vojnom silom, peruanske snage sigurnosti su počinile cijeli niz zločina i brutalnih gaženja ljudskih prava.

Razočarenje Garcijom je omogućilo desničarskom kandidatu Albertu Fujimoriju da dođe na vlast godine 1990.

Alan Garcia se godine 2006. ponovno kandidirao za predsjednika. U prvom krugu je dobio manje glasova od Humale, ali u drugom krugu su za njega glas dali pristaše poražene desničarske kandidatkinje Lourdes Flores Nano.
# Ollanta Humala

|  |
| --- |
| Ollanta Humala |
|
Humala u Brasilia, 2. mart 2006 |
|

---

Predsjednik Perua
 |
| **Na dužnosti** 28. jul 2011. – 28. jul 2016.
 |
| Potpredsjednik
 | Marisol Espinoza
 |
| Prethodnik
 | Alan García
 |
| Nasljednik
 | Pedro Pablo Kuczynski
 |
|

---

Vođa Peruanske nacionalističke partije
 |
| **Na dužnosti** |
| **Dužnost preuzeo** novembar 2005.
 |
| Prethodnik
 | položaj uspostavljen
 |
|

---

 |
| Rođen/a
 | 26. juna 1962.  (1962-06-26) Lima, Peru
 |
| Politička stranka
 | Peruanska nacionalistička partija
 |
| Suprug/a
 | Nadine Heredia
 |
| Alma mater
 | Vojna škola Chorrillos Pontifikalni katolički univerzitet Perua
 |
| Profesija
 | vojnik
 |
| Religija
 | rimokatolicizam
 |
| Website
 | Webiste predsjedničke kampanje
 |
| **Vojna služba** |
| Država
 | Peru
 |
| Rod/služba
 | Vojska
 |
| Godine službe
 | 1980–2005
 |
| Čin
 | potpukovnik
 |
| Bitke/ratovi
 | Interni sukob u Peruu Cenepa rat
 |

**Ollanta Moisés Humala Tasso** (Lima, 26. jun 1962. – ) je peruanski političar ljevičarske orijentacije, koji je od 2011. do 2016. obnašao poziciju predsjednika Perua. Otac mu je radikalni indijanski nacionalist Isaac Humala. Sam Humala se 1982. priključio peruanskoj vojsci gdje je napredovao do čina potpukovnika, istakavši se u ratu protiv moističkog pokreta Sendero Luminoso kao i Cenepa rata protiv Ekvadora 1995. Godine 2000. je vodio neuspješni pokušaj puča protiv tadašnjeg predsjednika Fujimoria u kome je zarobljen, ali kasnije amnestiran nakon Fujimorijevog pada.

Za predsjednika se prvi put natjecao 2006. godine, istakavši kao svoj ideološki uzor venezuelanskog predsjednika Huga Chaveza i osvojio je najviše glasova u prvom krugu, da bi ga u drugom krugu porazio umjereno lijevi kandidat Alan Garcia. Godine 2011. se ponovno natjecao za predsjednika i u drugom krugu uspio poraziti Keiko Fujimori, kćer bivšeg predsjednika. Godine 2016. nasljedio ga je Pedro Pablo Kuczynski.

## Vanjske veze

* Partido Nacionalista Peruano Arhivirano 2012-02-02 na Wayback Machine-u
* Union por Peru Arhivirano 2009-04-10 na Wayback Machine-u
* Biografija
# Pedro Pablo Kuczynski

| Pedro Pablo Kuczynski OSP |
| --- |
|  |
|  |
| 66. predsjednik Perua |
| **Na položaju** 28. jul 2016 – 23. mart 2018 |
| Premijer | Fernando Zavala Mercedes Aráoz |
| Vice President | Martín Vizcarra (1st) Mercedes Aráoz (2.) |
| Prethodi | Ollanta Humala |
| Slijedi | Martín Vizcarra |
| premijer Perua |
| **Na položaju** 16. august 2005 – 27. jul 2006 |
| Predsjednik | Alejandro Toledo |
| Prethodi | Carlos Ferrero |
| Slijedi | Jorge del Castillo |
| ministar ekonomije i financija |
| **Na položaju** 16. februar 2004 – 16. august 2005 |
| Premijer | Carlos Ferrero |
| Prethodi | Jaime Quijandría |
| Slijedi | Fernando Zavala |
| **Na položaju** 28. jul 2001 – 11. jul 2002 |
| Premijer | Roberto Dañino |
| Prethodi | Javier Silva Ruete |
| Slijedi | Javier Silva Ruete |
| ministar energetike i rudarstva |
| **Na položaju** 28. jul 1980 – 3. august 1982 |
| Premijer | Manuel Ulloa Elías |
| Prethodi | René Balarezo |
| Slijedi | Fernando Montero |
|  |
| Lični detalji |
| Rođenje | Pedro Pablo Kuczynski Godard 3. oktobra 1938.  (1938-10-03) Lima, Peru |
| Politička stranka | nezavisni (prije 2014) Peruanci za promjenu (2014–) |
| Ostale političke afilijacije | Savez za veliku promjenu (2010–2013) |
| Supružnik/ci | Jane Dudley Casey (v. 1962 ﻿–﻿  r. 1995) Nancy Lange (v. 1997) |
| Djeca | 4, među njima Alex |
| Rodbina | Maxime Hans Kuczyński (otac) |
| Alma mater | Exeter College, Oxford Princeton University |
| Potpis |  |
| Website | Službeni website |

**Pedro Pablo Kuczynski Godard** (3. oktobar 1938 -), poznat i po skraćeni **PPK**, je peruanski političar, ekonomist i poslovni čovjek koji je od 2016. do 2018. godine služio kao 66. predsjednik Perua. Kuczynski, koji je prije toga dugo vremena živio u SAD te vršio niz odgovornih dužnosti u MMF-u i Svjetskog banci je od 2005. do 2006. služio i kao premijer Perua. Predsjednikom je postao 2016. godine kada je u prvom krugu porazio dotadašnjeg predsjednika Ollantu Humalu, a u drugom krugu Keiko Fujimori, kćer kontroverznog bivšeg predsjednika Roberta Fujimorija. Godine 2017. je nakon izbijanja korupcijskog skandala protiv Kuczynskog u peruanskom Kongresu pokrenut, na kraju neuspješan, pokušaj opoziva. Kada su 2018. objavljene kompromitirajuće video-snimke koje dokazuju optužbe, Kuczynski je podnio ostavku.

## Reference

## Vanjske veze

* [www.ppk.pe Službeni veb-sajt] (`es`)
* Pedro Pablo Kuczynski profile - El Mundo newspaper (`es`)
* PPK on Twitter
* Newsweek interview with Kuczynski
* Biography by CIDOB (`es`)