Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Aleksandar Suvorov

| Aleksandar Vasiljevič Suvorov Александр Васильевич Суворов |
| --- |
| Aleksandar Suvorov na slici koju je izradio George Dawe, prikazan u uniformi Preobraženskog puka koju je nosio za vrijeme vladavine Pavla I. Aleksandar Suvorov na slici koju je izradio George Dawe, prikazan u uniformi Preobraženskog puka koju je nosio za vrijeme vladavine Pavla I.
 |
| **Karijera** |
| **Čin** | generalisimus
 |
| **Važnije bitke** | Barska konfederacija • Bitka kod Lanckorone • Bitka kod Stołowiczea Prvi rusko-turski rat • Bitka kod Kozludže Drugi rusko-turski rat • Bitka kod Focșanija • Bitka kod Rymnika • Opsada Izmaila Kościuszkov ustanak • Bitka kod Bresta • Bitka kod Maciejowicea • Bitka kod Prage Rat Druge koalicije • Bitka kod Trebbije • Bitka kod Novija • Bitka kod Cassana • Suvorovljeva švicarska ekspedicija
 |
| **Rod vojske** | Ruska carska vojska
 |

**Aleksandar Vasiljevič Suvorov** (ruski: Александр Васильевич Суворов) - grof Suvorov od Ramnika (ruski: граф Рымникский), knez italijanski, (ruski: князь Италийский) grof od Svetog rimskog carstva, veliki vojvoda Sardinije, general-feldmaršal vojske Austrije i general-feldmaršal vojske Sardinije, generalisimus ruske vojske, (Moskva, 12. novembar / 24. novembar 1729 – Sankt Peterburg, 6. maj/18. maj 1800), jedan je od najznačajnih vojskovođa 18. veka.

Suvorov se smatra za jednog nekolicine generala u istoriji koji nikada nisu izgubili bitku (63-0). Čuven je po svom vojnom priručniku *„Nauka pobeđivanja“*, i ostao je zapamćen po mnogim izrekama kao što su: „Što teže na obuci, to lakše u borbi“ (ruski: Тяжело в обучении — легко в бою), „Što više udobnosti, to manje hrabrosti“, (ruski: Чем больше удобств, тем меньше храбрости), „Disciplina je majka pobede“ (ruski: Дисциплина — мать победы).

Učio je vojnike da napadaju bez ustezanja i odlučno: „Napadajte hladnim čelikom! Gurajte iz sve snage bajonetom!“ Bio je prisan sa svojim ljudima. Obične vojnike je oslovljavao sa „brate“, a rezultate svog detaljnog i pažljivog planiranja je predstavljao kao stvar inspiracije.

Pobedio je u mnogim bitkama u rusko-turskim ratovima, najviše se proslavio osvajanjem Izmaila 1790. Učestvovao je u gušenju ustanka Pugačova 1774, ugušio je ustanak Košćuška 1794. u Poljskoj. Na čelu udružene rusko-austrijske vojske 1799. potisnuo je Francuze iz severne Italije. Proslavio se pohodom u Švajcarsku preko Sent Gotarda 1799.

Titulu grofa dobio je zbog pobede u bici kod Ramnika 1789. godine.

## Reference

## Literatura

* Jelačić, Aleksej (1929). *Istorija Rusije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
* Miljukov, Pavel (1939). *Istorija Rusije*. Beograd: Narodna kultura.

## Vanjske veze
# Louis Philippe II od Orléansa

| Louis Philippe Joseph d'Orléans
 |
| --- |
| *vojvoda od Orléansa*
 |
|  |
| Suprug/a
 | Louise Marie Adélaïde de Bourbon
 |
| Otac
 | Louis Philippe d'Orléans
 |
| Majka
 | Louise Henriette de Bourbon
 |
| Rođen/a
 | (1747-aprila-13)13. aprila 1747.
 |
| Umro/la
 | 6. novembra 1793. (dob: 46) Pariz, Republika Francuska
 |
| Potpis
 |  |
| Religija
 | rimokatoličanstvo
 |

**Louis Philippe Joseph d'Orléans** (13. april 1747 - 6. novembar 1793), najpoznatiji kao *Philippe* bio je francuski plemić koji je od 1785. do smrti nosio titulu vojvode od Orleansa, najpoznatiji po tome što je, iako *premier prince du sang* (prvi princ po krvi), odnosno jedan od prvih u redu za nasljedstvo prijestolja i jedan od najbogatijih ljudi u tadašnjoj Francuskoj, bio vatreni pristaša Francuske revolucije. Iako je ustavnu monarhiju pretpostavljao republici priključio se radikalnoj frakciji jakobinaca, u novembru 1792. promijenio ime u **Philippe Égalité** ("Philippe Jednakost"), a potom u Konventu dao glas za pogubljenje svog bliskog rođaka, kralja Louisa XVI. Međutim, i sam je nekoliko mjeseci kasnije za vrijeme Terora optužen za izdaju i završio na giljotini. Njegov sin Louis Philippe d'Orléans je nepune četiri decenije postao kralj, a po njemu je stranka koja se zalaže za ustavnu monarhiju dobila ime orléanistička.

## Vanjske veze
# Shepherdstown, West Virginia

| Šepardstaun *Shepherdstown* |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Zapadna Virdžinija
 |
| Okrug
 | Džeferson
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 1.734
 |
| Gustina stanovništva
 | 18,1 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-5, leti UTC-4
 |
| Nadmorska visina
 | 122 m
 |
| Površina
 | 0,96 km²
 |
| Kopnena površina
 | 0,96 km²
 |
| Vodena površina
 | 0 km²
 |
|   |
| ŠepardstaunŠepardstaun (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 304
 |
| ZIP kod
 | 25443
 |
| FIPS kod
 | 73468
 |

**Šepardstaun** (engleski: *Shepherdstown*) je grad u američkoj saveznoj državi Zapadna Virdžinija.

## Demografija

Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.734, što je 931 (115,9 %) stanovnika više nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 637 (79,3 %)
 | 1.454 (83,9 %)
 |
| Afroamerikanci
 | 138 (17,2 %)
 | 164 (9,5 %)
 |
| Azijati
 | 7 (0,9 %)
 | 22 (1,3 %)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 7 (0,9 %)
 | 50 (2,9 %)
 |
| Ukupno
 | 803
 | 1.734
 |

## Reference

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Shepherdstown, West Virginia** |

* United States Census Bureau
# Lompoc, California

| Lompoc
 |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Kalifornija
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2020.) | 44.444
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-8, leti UTC-7
 |
| LompocLompoc (Sjedinjenih Država)
 |

**Lompoc** je grad u američkoj saveznoj državi Kalifornija. Po popisu stanovništva iz 2020. u njemu je živelo 44.444 stanovnika.

## Demografija

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 19.696 (47,9%)
 | 15.424 (36,3%)
 |
| Crnci
 | 3.017 (7,3%)
 | 2.432 (5,7%)
 |
| Azijati
 | 1.605 (3,9%)
 | 1.615 (3,8%)
 |
| Hispanoamerikanci
 | 15.337 (37,3%)
 | 21.557 (50,8%)
 |
| Ukupno
 | 41.103
 | 42.434
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze
# Charlesov zakon

Charlesov zakon.
**Charlesov zakon** govori o ovisnosti tlaka i temperature pri konstantnom volumenu.

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0

## Poveznice

* izohorni proces
* idealni plin
* apsolutna temperatura
* toplinsko istezanje
* Boyle-Mariotteov zakon
* Gay-Lussacov zakon
* Daltonov zakon
# Haida Gwaii

Haida Gwaii na karti
**Haida Gwaii**, do 2010. **Otočje kraljice Charlotte** (haida. *Haida Gwaii*, ranije eng. *Queen Charlotte Islands*) je skupina otoka na sjeverozapadu Sjeverne Amerike. Otočje broji samo nekoliko tisuća stanovnika. Glavni je grad Queen Charlotte City.
# Francisco Martínez de la Rosa

| Francisco Martínez de la Rosa |
| --- |
|  |
|  |
| premijer Španije |
| **Na položaju** 10. januar 1834 – 7. jun 1835 |
| Monarh | Isabella II |
| Prethodi | *položaj ustanovljen* |
| Slijedi | José María Queipo de Llano |
| državni sekretar |
| **Na položaju** 28. februar 1822 – 5. august 1822 |
| Monarh | Ferdinand VII |
| Prethodi | Ramón López Pelegrín (v.d.) |
| Slijedi | Evaristo Fernández San Miguel y Valledor (acting) |
|  |
| Lični detalji |
| Rođenje | (1787-marta-10)10. marta 1787. Granada, Španija |
| Smrt | 7. februara 1862. (dob: 74) Madrid |
| Politička stranka | Realista Moderado |
| Religija | katolik |
| Potpis |  |

**Francisco de Paula Martínez de la Rosa Berdejo Gómez y Arroyo** (10. mart 1787 - 7. februar 1862) bio je španski književnik i liberalni političar, poznat kao prvi predsjednik Savjeta ministara, odnosno premijer Španije, a na kome je mjestu služio od 1834. do 1835. godine.

Rođen je u plemićkoj porodici u Granadi. Pažnju je privukao kao izuzetno nadareno dijete, te je već sa 12 godina primljen na pravni fakultet Granadskog univerziteta, a u dobi 18 godina je tamo stekao zvanje profesora. Godine 1812. je bio jedan od zastupnika Kadiškog kortesa koji je za vrijeme rata sa francuskim okupatorima donio prvi španski ustav i uveo ustavnu monarhiju. Po povratku kralja Ferdinanda VII na prijestolje i restauraciji apsolutizma, de la Rosa je bio protjeran na otok Gomera na obali Sjeverne Afrike. 1820. je vraćen u Madrid, a godine 1822. ga je kralj imenovao ministrom vanjskih poslova. 1823. je pao u nemilost i bio prisiljen bježati u Pariz, gdje se počeo zanimati za romantičarski književni pokret.

Nakon Ferdinanodve smrti se vratio u Španiju i bio izabran u Cortes, gdje će ostati do smrti. Godine 1834. je imenovan premijerom. Njegov kratki mandat je obilježilo formalno ukidanje Španske inkvizicije.

## Vanjske veze
# Leopold Mozart

**Johann Georg Leopold Mozart** (Augsburg, 14.11. 1719. - Salzburg, 28.5. 1787.), njemačko-austrijski skladatelj i otac poznatog glazbenog genija Wolfganga Amadeusa Mozarta.

## Život

Leopold Mozart rođen je u Augsburgu kao sin knjigoveže Johanna Georga Mozarta (1679.-1736.). Studirao je teologiju u Salzburgu, no više zanimanja pokazuje za glazbu. Godine 1740. postaje violinist i komornik grofova Thurn und Taxis.

Ženi se 1747. godine s Annom Marijom Pertl, s kojom je imao sedmoro djece. Samo dvoje od njihove djece doživjelo je određenu starost koji su već u djetinjstvu postali glazbena čuda od djece: Maria Anna Mozart (nazvana *Nannerl*) i Wolfgang Amadeus Mozart.

Leopold Mozart bio je dvorski kapelnik i skladatelj na tadašnjem dvoru salzburškog nadbiskupa. U današnje doba uglavnom je poznat kao otac i pedagog genijalnog sina, iako je skladao djela koja se i danas izvode. Iste godine kada je rođen i njegov sin Wolfgang (1756.) napisao je djelo *Versuch einer gründlichen Violinschule*, koja predstavlja izvor za današnja saznanja o glazbenoj praksi 18. stoljeća.

Odnos oca i sina očito je zahladio oko 1781./82. godine, kada se Wolfgang nastanio u Beču i oženio "jednom Webericom". U kasnijim pismima svojoj kćeri *Nannerl* spominje *Wolfganga Amadéa* bez imena, navodeći ga samo kao "*tvoj brat*". Leopold Mozart suprotstavljao se braku svog sina s Constanze Weber te je tijekom jedne posjete Beču kritizirao Wolfgangovu neuhranjenost, njihov neuredan stan i katastrofalnu financijsku situaciju.

Kao uzrok smrti Leopolda Mozarta navodi se otvrdnuće želuca, što se eventualno može povezati s rakom želuca.

Leopold Mozart je kao i Wolfgang bio član lože slobodnih zidara *"Zur wahren Eintracht"* u Beču.

## Djela

* *Eine musikalische Schlittenfahrt (Glazbena vožnja saonicama)*
* *Simfonija u D-duru "Die Bauernhochzeit" (Seljačko vjenčanje)*
# Titula

| Titula
 |
| --- |
| Grb Princa od WalesaGrb Princa od Walesa |
|  |

**Titula** je naziv (imenica) koji ide uz ime (i prezime) određene osobe a kojom se dodatno obilježava status te osobe, kao u primjeru svetaca kad je ono *Sveti* vezano uz ime sveca.

## Karakteristike i vrste titula

Titule mogu biti svakojake, najuobičajenije su one koje svakodnevno upotrebljavamo kao izraz poštovanja i dostojanstva kad se obraćamo drugim osobama; *gospodine, gospođo*... (a donedavno druže, drugarice) ili posebne počasti koju želimo nekom pridodati; *bard, maestro, hadžija*...

Postoji čitav niz puno ozbiljnijih titula iz sfere; politike (predsjednik, premijer, ministar... ), nauke (doktor, docent, predsjednik...), vojske (maršal, general, admiral...), crkve (biskup, kardinal, arhiepiskop...) koje su obično vezane uz hijerarski položaj nosioca titule.

Postoje i titule koje se stiču nasljeđivajem (ili vlastitim naporom), kao; plemićke (grof, knez, baron...), zemljoposjednik, industrijalac.

Postoji i čitav niz titula koje se stiču obrazovanjem (diplomirani pravnik, diplomirani inžinjer...).

## Reference

## Vanjske veze

* *Title* na portalu Merriam Webster (`en`)
# Kan (titula)

Ogotaj, kan Mongolskog carstva od 1229. do 1241.
Kan (ili han) je mongolski i turkijski vladarski ili vojni naslov korišten u srednjem vijeku kod nomadskih mongolskih i turkijskih naroda iz srednje Azije. Ponekad se prevodi kao „gospodar” ili „kralj”. Obično se čita /kɑːn/ a u mnogim zapadnim tekstovima se koristi transliteracija „khān”, gdje digram „kh” označava bezvučni velarni frikativ [x]. Danas se originalni naziv *han* prevodi kao „kan”, a njihovo imanje „kanat” ili „hanat”.

Naziv „kan” se prvi put susreće kao naslov u savezu plemena Xianbei i odnosi se na njihove vođe između 283. i 289. godine. U Europi su prvi avarski vladari (567–804) pridodavali „kan” svom imenu. Titulu „kana” nosili su i bugarski vladari sve do 864, kada je Boris I preuzeo hrišćanstvo i primio titulu „knjaza” (stsl. кънѧѕь).

Najpoznatiji hanovi su bili iz mongolske Zlatne Horde, ustanovitelj Džingis-kan i njegov unuk Kublaj-kan. **Kagan** ili „Veliki Kan” je naslov carskog ranga na turskom i/ili mongolskom, jednak statusu cara koji vlada „kaganatom” (carstvom).

Danas se titula kana korsti kao pridjevak uz ime ugledne osobe, osobito u zemljama poput Afganistana, Pakistana, Indije i Bangladeša.

## Povezano

* Kagan
* Kavkan (Кавхан)

## Napomene

## Bibliografia

* (`en`) Atwood, Cristopher (2004). *Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire*. Nre York: Facts On File.
* (`en`) Buell, Paul D. (2003). *Historical Dictionary of the Mongol World Empire*. Lanham, MD/Oxford: The Scarecrow Press.
# Bosna

**Bosna** može značiti:

* Kolokvijalni skraćeni naziv za državu Bosna i Hercegovina
* Bosna (regija), regija, dio Bosne i Hercegovine
* Bosna (država), srednjovjekovna država, nestala padom pod Turke u 15. vijeku
* Bosna (rijeka), rijeka u BiH, desna pritoka Save
* KK Bosna, košarkaski klub iz Sarajeva
* RK Bosna, rukometni klub iz Visokog (BiH)
* NK Bosna, nogometni klub iz Visokog
# Banovina

**Banovina** ima više značenja:

* regija u središnjem dijelu Hrvatske, jugozapadno od Siska, između Save, Une i Kupe; Banija
* upravno područje kojim upravlja ban; banija, banat
	+ Bosanska banovina, srednjovjekovna bosanska država, ugarska krunovina
	+ banovina, administrativno-politička jedinica u Kraljevini Jugoslaviji od 1929.
	+ Banovina Hrvatska, administrativno-politička jedinica u Kraljevini Jugoslaviji stvorena prema sporazumu Cvetković-Maček iz 1939.
* zgrada u kojoj se nalazi administracija banovine
	+ Banovina, zgrada u Splitu, sjedište gradske administracije
# Aleksandar Karađorđević (knez)

| Aleksandar Karađorđević Александар Карађорђевић |
| --- |
| *Knez Srbije* |
|  |
| Vladavina
 | 14. septembar 1842 – 23. decembar 1858
 |
| Rođen/a
 | 11. oktobar 1806
 |
|  | Topola
 |
| Umro/la
 | 3. maj 1885
 |
|  | Temišvar
 |
| Prethodnik
 | Mihajlo III (Obrenović)
 |
| Nasljednik
 | Miloš I (Obrenović)
 |
| Suprug/a
 | Persida Nenadovic
 |
| Potomstvo
 | Petar I Karađorđević
 |
| Kraljevska kuća
 | Kuća Karađorđević
 |
| Otac
 | Karađorđe Petrović
 |
| Majka
 | Jelena Jovanović
 |

**Aleksandar Karađorđević** (1806-1885) je bio knez Srbije 1842.–1858. godine. Pripada dinastiji Karađorđevića, koja se izmjenjivala na vlasti u Srbiji s dinastijom Obrenovića. Njegov otac bio je Karađorđe, a sin kralj Srbije Petar I Karađorđević.

Ne treba ga mešati s Aleksandrom I Karađorđevićem, kraljem Kraljevine SHS odnosno Jugoslavije 1921.–1934.

|  |
| --- |
| Aleksandar Karađorđević (knez) **Kuća KarađorđevićRođen/a:** 11. oktobar 1806  **Umro/la:** 3. maj 1885 |
| Kraljevske titule
 |
| Prethodi: **Mihailo Obrenović III** | **Knez Srbije** 1842—1858
 | Slijedi: **Miloš Obrenović I** |
| Prethodi: **Karađorđe** | **Kuća Karađorđević** 1842–1858
 | Slijedi: **Petar I od Srbije** |
# Josip Horvat

**Josip Horvat (Horvath)** (Čepin, 15. siječnja 1896. - Zagreb, 6. listopada 1968.), hrvatski novinar i povjesničar.

## Biografija

Horvat se obrazovao u Zagrebu (Trgovačku akademiju završio 1914.), gdje je i djelovao čitavog života. Od 1913. surađivao je u novinama Obzor; 1926. postao je glavni urednik *Jutarnjeg lista*, obavljajući tu dužnost do 13. travnja 1941.
1939. postao je tajnikom vrhovnog športskog tijela Banovine Hrvatske Hrvatske športske sloge skupa s Ivom Šustom.
Tijekom Drugog svjetskog rata radio je u Hrvatskom izdavalačkom bibliografskom zavodu (HIBZ), surađujući osobito na Hrvatskoj enciklopediji. Nakon jeseni 1945. djelovao je kao slobodni istraživač.

Povjesničari smatraju Horvata važnim predstavnikom hrvatskog liberalizma.

## Djela

Najpoznatije su Horvatove povijesno-publicističke knjige *Politička povijest Hrvatske* (Zagreb 1936–1938), *Kultura Hrvata kroz 1000 godina* (1. dio 1939, 1. i 2. dio 1942) i *Hrvatski panoptikum* (Zagreb 1965). Napisao je i biografije nekih od ključnih osoba hrvatske povijesti: Frana Supila (Zagreb 1938), Ante Starčevića (Zagreb 1940) i Ljudevita Gaja (Beograd 1960; prošireno izdanje postumno, Zagreb 1975). Autor je knjige *Povijest novinstva Hrvatske 1771–1939* (Zagreb 1962), donedavno jedine povijesti hrvatskog novinarstva.

Posebno su zanimljivi Horvatovi memoari: *Živjeti u Hrvatskoj 1900–1941* (Zagreb 1984) i *Preživjeti u Zagrebu. Dnevnik 1943–1945* (Zagreb 1989). Nedavno je u časopisu Gordogan (nova serija br. 6–7, 8–9, 10) prvi put objavljena Horvatova knjiga koja je ostala u rukopisu: *Pobuna omladine 1911–1914* (uredio Branko Matan; objavljeno i kao samostalna knjiga u izdanju zagrebačke Udruge za kulturu Gordogan). Živopisno svjedočanstvo o Josipu Horvatu dao je Nikola Batušić u knjizi uspomena *Na rubu potkove* (Zagreb: Profil International 2006).

### Pregledni popis

* "Lijepa naša", Zagreb, 1931.
* "Tisuću osamsto četrdeset i osma", 1. izdanje Matica hrvatska, Zagreb, 1934.; 2. izdanje Nakladni zavod Matice hrvatske, Zagreb, 1973.
* "Politička povijest Hrvatske", 1. izdanje Binoza, Zagreb 1936.-1938.; 2. izdanje August Cesarec, Zagreb, 1989. ISBN 86-393-0151-4
* "Supilo: život jednoga hrvatskog političara", Zagreb, 1938.
* "Kultura Hrvata kroz 1000 godina", 1. izdanje naklada Velzek, Zagreb, 1939.-1942.; 2. izdanje Globus, Zagreb, 1980.; 3. izdanje naklada Fran, Zagreb, 2006., ISBN 953-6750-74-0
* "Ante Starčević: kulturno - povijesna slika" 1. izdanje Zagreb, 1940.; 2. izdanje Nakladni zavod Matice hrvatske, Zagreb, 1990., ISBN 86-401-0046-2
* "Povijest novinstva Hrvatske: 1771-1939." Zagreb, 1962., 2003.
* "Hrvatski panoptikum", 1. izdanje Stvarnost, Zagreb, 1965.; 2. izdanje Globus, Zagreb, 1982.; 3. izdanje Ex libris, Zagreb, 2007., ISBN 978-953-6310-76-0
* "Prvi svjetski rat: panorama zbivanja", Zagreb, 1967.
* "Ljudevit Gaj: njegov život, njegovo doba", Zagreb, 1975.
* "Živjeti u Hrvatskoj: 1900. - 1941.", Sveučilišna naklada Liber, Zagreb, 1984.
* "Preživjeti u Zagrebu: dnevnik 1943-1945.", Zagreb, 1989.
* "Pobuna omladine: 1911.-1914.", Zagreb, 2006.

## Izvori
# Bogdan Krizman

|  |
| --- |
| **Bogdan Krizman** |
| Rođenje
 | 28. jul 1913. Varaždin
 |
| Smrt
 | 5. jul 1994. Zagreb
 |
| Polje
 | istorija
 |
| Institucija
 | Univerzitet u Zagrebu
 |

**Bogdan Krizman** (Varaždin, 28. jul 1913 – Zagreb, 5. jul 1994) je bio jugoslovensko-hrvatski istoričar.

Završio je studije u 1937. na Pravnom fakultetu Univerziteta u Zagrebu. Diplomirao je međunarodno pravo i diplomatiju istorije na Slobodnoj školi političkih nauka u Parizu . Nakon što je bio zaposlen u jugoslovenskom Ministarstva spoljnih poslova u Beogradu. Ustaške vlasti su ga između 1941 i 1945, internirale u Lepoglavi i Gracu.

Od 1947. do 1949. bio je diplomatski predstavnik Jugoslavije u Beču. Doktorirao je 1952. u Zagrebu sa tezom o istoriji diplomatije Dubrovačke republike u 18. veku. Od 1950. do 1958. radio je u Državnom arhivu, od 1958. do 1970. bio je aktivan na Jadranskom institutu Jugoslovenske akademije znanosti i umjetnosti.

Od 1970. je predavao opštu istoriju države i prava na Univerzitetu u Zagrebu od 1976. do odlaska u penziju 1983, kao redovni profesor. Važio je za međunarodnog eksperta za istoriju Nezavisne Države Hrvatske. Zajedno s Konstantinom Bastaićem autor je udžbenika *Opća historija države i prava*, koji se dugo godina koristio kao standardni udžbenik za nastavu povijesti države i prava na pravnim fakultetima.

## Vanjske veze

* Istorijska biblioteka: Bogdan Krizman
# Vlastimirovići

**Vlastimirovići** (negde Višeslavići i Vojislavići) su prva srpska vladarska porodica o kojoj postoje istorijske beleške, i koja je, prema legendi, vladala Srbima i u njihovoj prapostojbini Beloj Srbiji.

## Poreklo

Car Konstantin Porfirogenit u svom delu *O upravljanju carstvom* posvećuje osam poglavlja doseljavanju Srba i Hrvata na Balkan. U podnaslovu jednog poglavlja stoji *O Srbima i zemlji u kojoj sada obitavaju* i govori o poreklu, postojbini i poznatim članovima vladarske porodice. Vrhovni poglavar Srba u Beloj Srbiji je imao dva sina od kojih je pola naroda uzeo jedan, a otišao je caru Irakliju tražeći od njega da mu podari zemlju na kojoj će se sa svojim narodom naseliti, dok je drugi sin ostao da nakon oca vlada Belom Srbijom. Srbima koji su došli na Balkan nastavili su da vladaju potomci njihovog vođe (*sin,potom unuk i tako redom*), a prvi vladar koga znamo po imenu je Višeslav za koga se smatra da je vladao oko 780. godine.

## Naziv

Naziv dinastije, *Vlastimirovići*, stvorili su istoričari prema prvom vladaru iz ove dinastije koji je stvorio nezavisnu državu (do tada je Srbija bila u sastavu Vizantije) knezu Vlastimiru, za razliku od Nemanjića, koji su tako nazivani još u svoje vreme.

Ponekad, mada dosta retko, ova se vladarska porodica naziva *Višeslavići* ili *Višeslavljevići*, prema prvom vladaru čije nam je ime poznato, knezu Višeslavu.

## Značaj Vlastimirovića

Značaj Vlastimirovića je u tome što su stvorili prvu srpsku državu na Balkanu i što je za vrijeme njihove vladavine postojala vrhovna vlast nad svim srpskim oblastima na Balkanu. Smrću Časlava Klonimirovića prekinuto je postojanje prve srpske države.

Svakako se u njihovu vladavinu datiraju i navodi iz *Anala samostana Lorš* iz početka 9. stoljeća, poznatijim kao *Veliki anali Franačkog kraljevstva*, o bijegu hrvatskoga panonskog kneza Ljudevita Posavskoga. U Analima se navodi da je Ljudevit pobjegao - *Srbima*. Hrvatska povjesničarka Nada Klaić dokazuje kako nisu u pitanju Srbi, već grad Srb u Hrvatskoj

U istom izvoru se navodi:

> ..Srbi drže veliki dio Dalmacije..
>
> – Anali samostana Lorš, prva polovica 9. st.

> Na prijevaru je ubio jednog njihovog vojvodu koji ga je bio prihvatio i njegov je grad doveo pod svoju vlast.
>
> – Anali samostana Lorš, prva polovica 9. st.

Citat se odnosi na oblasti antičke Dalmacije, koja je obuhvatala velike prostore, sve do rijeke Save na sjeveru duboko u unutrašnjosti kontinenta i Ibra na istoku.

## Vladari

* Nepoznati knez (~610–641+),
* Višeslav (*Vojislav*), knez (oko 780)
* Radoslav, knez (8. vek i 9. vek)
* Prosigoj, knez (?822-?836), sin Radoslavov
* Vlastimir, knez (?836-862), sin Prosigojev
* Mutimir, knez (862-891), sin Vlastimirov
* Pribislav Mutimirović, knez (891-892), sin Mutimirov
* Petar Gojniković, knez (892-917), Mutimirovog brata Gojnika
* Pavle Branović, knez (917-923), unuk Mutimirov, od sina Brana
* Zaharija Pribislavljević, veliki župan (923-924), sin Pribislavov
* Časlav Klonimirović, knez (927-oko 950)

## Povezano

* Pečat kneza Strojimira

## Reference

## Vanjske veze

* Istorijska biblioteka:Vlastimirovići