Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# 565.

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 1. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 5. vijek – **6. vijek** – 7. vijek
 |
| Decenija:
 |  530-e  540-e  550-e  – 560-e –  570-e  580-e  590-e  |
| Godine:
 | 562 563 564 – **565** – 566 567 568
 |

Godina **565.** (**DLXV**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak u julijanskom kalendaru. Oznaka 564. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

Istočna hemisfera godine 565.
## Događaji

* 22.1. – Eutihije svrgnut s mjesta carigradskog patrijarha i na njega postavljen Jovan Sholastik.
* 22.8. – Sveti Kolumba, prema vlastitim navodima, vidi čudovište u Loch Nessu u današnjoj Škotskoj.
* Kolumba počinje propovijedati kršćanstvo na Orkneyskim Otocima.
* Alboin nasljeđuje svog oca Audoina kao kralj Langobarda.
* Gao Wei nasljeđuje Wuchenga na prijestolju kineske dinastije Sjeverni Qi.
* Ujguri pokoreni od strane Gok (Nebeskih) Turaka.
* Agatija počinje pisati historiju na mjestu gdje je historiju prestao pisati Prokopije.
* 14.11. – Justin II nasljeđuje Justinijana na mjestu bizantskog cara.

## Rođenja

* Carica Chen Yueyi
* Carica Yuan Leshang, kasnije budistička redovnica (u doba cara Taizonga od Tanga)

## Smrti

* Belizar, bizantski general
* Prokopije iz Cezareje, historičar
* Audoin, kralj Langobarda
* 13.11. ili 14.11. – Justinijan I, bizantski car

## Reference
# Li Shiji

**Li Shiji** (李世勣) (594 – 31. decembar 669), rođen kao **Xu Shiji** (徐世勣), u doba cara Gaozonga poznat kao **Li Ji** (李勣), kurtoazno ime **Maogong** (懋功), formalno **Vojvoda Zhenwu od Yinga** (英貞武公), bio je kineski vojskovođa koji se proslavio služeći dinastiju Sui. U vrijeme kolapsa dinastije Sui bio je ispočetka sljedbenik Li Mija, jednog od pobunjeničkih vođa, a dinastiji Tang se predao isto kao i kada njegov gospodar. Tada je car Gaozubio toliko impresioniran njegovom odanošću da ga je neformalno usvojio u svoj klan, davši mu prezime "Li". Li Shiji je kasnije sudjelovao u pohodima protiv suparnika dinastije Tang - Xu Yuanlanga i Fu Gongshija, čime je pomogao Gaozujevom ponovnom ujedinjenju Kine. Za vrijeme Gaozuoveog sina cara Taizonga, sudjelovao je u uspješnim pohodima u kojima su uništeni Istočni Tujue i Xueyantuo, a što je Kinu pod dinastijom Tang učinilo hegemonom Istočne Azije. U vrijeme cara Gaozonga je služio kao kancelar, a potom i kao komandant vojske koja je godine 668. uništila korejsku državu Goguryeo. Umro je sljedeće godine. Zajedno sa Li Jingom se smatra jednim od najvećih generala rane dinastije Tang.

## Reference

* *Knjiga Tanga*, vol. 67.[5] Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 93.[6] Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189, 190, 191, 193, 196, 197, 198, 199, 200, 201.
# Liu Min

**Liu Min** (劉旻) (895–954), prvotno Liu Chong (劉崇), bio je Shatuo vojskovođa, poznat kao osnivač države Sjeverni Han, najdugovječnijeg od svih Deset kraljevstava u Kini 10. vijeka. Bio je brat Liu Zhiyuana, nominalnog cara Kine i osnivača kratkotrajne dinastije dinastije Kasniji Han. Kada je 950. bratovu dinastiju svrgnula nova dinastija Kasniji Zhou, Liu Min je u današnjoj provinciji Shanxi, tradicionalnom uporištu Shatuo Turaka, sebe proglasio legitimnim nasljednikom bratove dinastije, odnosno stvorio državu koja se kasnije nazivala Sjeverni Han. Njegova politika se okrenula sjevernim susjedima Kitanima i njihovoj dinastiji Liao; uz njihovu zaštitu se država uspjela oduprijeti napadima novih kineskih dinastija s juga i nadživjeti Liu Mina, koji je umro 954. godine, nadživjeti četvrt vijeka.

## Literatura

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China (900-1800)*. Harvard University Press. str. 11–15. ISBN 0-674-01212-7.

| Kraljevske titule
 |
| --- |
| Prethodi:  **nema (osnovao kraljevstvo)**  |  **car Sjevernog Hana**  951–954
 | Slijedi:  **Liu Chengjun (劉承鈞)**  |
# Druga revolucija (Republika Kina)

| Druga revolucija |
| --- |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Vrijeme: | jun-novembar 1913 |
| Mjesto: | Južna Kina |

 |
| Sukobljene strane |
|
Kuomintang i vlasti u južnim provincijama (Jiangxi, Jiangsu (including Shanghai), Anhui, Guangdong, Fujian, Hunan, Sichuan) |
Republika Kina (Beiyanška vlada) |
| Komandanti i vođe |
|
Sun Yat Sen

* Huang Xing
* Chen Jiongming
* Hu Hanmin
* Chen Qimei
* Li Liejun
 |
Yuan Shikai

* Zhang Xun
* Duan Qirui
* Long Jiguang
* Li Chun
* Ni Sichong
 |
| Snaga |
|
10.000 ljudi |

**Druga revolucija** (tradicionalni kineski: 二次革命; pinyin: *Èrcì Gémìng*) u historiji Kine označava kratkotrajni sukob koji se 1913. godine između novouspostavljene Republike Kine, odnosno centralne vlasti (tzv. Beiyanška vlada) na jednoj, te radikalnog demokratskog pokreta Kuomintang i njemu sklonih južnih provincija na drugoj strani. Uzrok sukoba je bilo razilaženje Koumintanga sa predsjednikom Yuan Shikaijem koji je počeo ignorirati u Xinhai revoluciji uspostavljen parlament i druge institucije te uspostavljati vlastiti autokratski režim. Povod je bilo ubistvo Song Jiaorena, Kuoumintangovog vođe čije je stranka pobijedila na izborima 1912. godine, a za što su njegovi pristaše krivili Yuan Shikaija. Koumintang je pod vodstvom Sun Yat Sena nakon toga počeo pripremati ustanak, gdje su ključnu ulogu imali guverneri i vojskovođe provincija u južnim dijelovima Kine. On je počeo 15. jula kada je u Nanjingu Huang Xing proglasio nezavisnost provincije Jiangsu, a što je slijedilo još nekoliko provincija. Yuan Shikai se, međutim, pripremio za sukob te je u provincije poslao sebi lojalne snage Beiyanške armije koje su nakon kraćih borbi za manje od dva mjeseca porazile pobunjenike. Kuomintang je nakon toga zabranjen, a njegovi vođe, uključujući Sun Yat Sena, otišli u ezgil. Yuan Shikai je iskoristio vojničku pobjedu da suspendira parlament i ustav i zavede de facto autokraciju koja će održati do njegove smrti tri godine kasnije.
# Ursula von der Leyen

Ursula von der Leyen

| Ursula von der Leyen
 |
| --- |
|  |
|

---

Predsjednica Europske komisije
 |
| *Inkumbent* |
| Mandat 1. studenoga 2019.
 |
| Prethodnik
 | Jean-Claude Juncker
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 8. listopada 1958.
 |
| Zanimanje
 | političarka
 |

**Ursula von der Leyen** Bruxelles, Belgija 8. listopada 1958.) njemačka je političarka i izabrana predsjednica Europske komisije. Mandat joj počinje 1. studenoga 2019. 1. je žena na tom položaju u povijesti Europske Unije . 16. srpnja 2019. Europski parlament tajnim glasovanjem izabrao je Von der Leyen za novu čelnicu Europske komisije. za njen izbor glasovalo je 383 zastupnika, dok ih je 327 bilo protiv te 22 suzdržana zastupnika, samo jedan glasački listić bio je nevažeći.

## Raniji život i Obrazovanje

Rođena je i odrasla u Bruxellesu, gdje je njezin otac Ernst Albrecht bio jedan od prvih europskih državnih službenika od 1958. godine, a odrastao je dvojezično na njemačkom i francuskom jeziku; ona je njemačkog i američkog podrijetla. Preselila se u Hanover 1971. godine, kada je njezin otac ušao u politiku da bi postao premijer države Donja Saska 1976. godine. Kao studentica ekonomije u Londonu krajem sedamdesetih, živjela je pod imenom Rose Ladson, prezime njezine američke prabake iz Charleston, South Carolina. Nakon što je 1987. diplomirala kao liječnica u Hanover Medical School, specijalizirala se za zdravlje žena. Godine 1986. udala se za kolegu liječnika Heiko von der Leyen plemića trgovaca svile. Kao majka sedmero djece, bila je kućanica tijekom dijelova devedesetih godina i četiri je godine živjela u Stanford, California dok je njezin suprug bio na fakultetu na Sveučilištu Stanford, vraćajući se u Njemačku 1996. godine.

## Politička Karijera

Na njemačkim saveznim izborima 2009 von der Leyen je izabran u Bundestag, njemački parlament, pretstavljala je 42. izbornu jedinicu Hanover, uz Edelgard Bulmahn . socijaldemokrata. U pregovorima o formiranju koalicijske vlade nakon izbora, vodila je delegaciju CDU / CSU u radnoj skupini za zdravstvenu politiku; njezin je supredsjedatelj iz FDP Philipp Rösler. Ponovno je imenovana za ministricu obitelji.
Godine 2013. Ursula von der Leyen imenovana je prvom njemačkom ministricom obrane.

## Predsjednica Europske Komisije

Von der Leyen je 2. srpnja 2019. godine Europsko vijeće predložilo kao svoju kandidatkinju za dužnost predsjednice Europske komisije. Ako bude izabrana od strane Europskog parlamenta., ona će biti prva žena koja će obnašati tu dužnost i prva osoba njemačkog podrijetla od prvog predsjednika Komisije, Walter Hallstein. 16. srpnja 2019. Europski parlament tajnim glasovanjem izabrao je Von der Leyen za novu čelnicu Europske komisije. za njen izbor glasovalo je 383 zastupnika, dok ih je 327 bilo protiv te 22 suzdržana zastupnika, samo jedan glasački listić bio je nevažeći.

## Povezano

* Josep Borrell
# Poljski zlot

| Poljski zlot |
| --- |
| polski złoty |
| ISO 4217 |
| Kod | PLN |
| Denominacije |
| Novčanice | 10, 20, 50, 100, 200, 500 zł |
| Kovanice | 1, 2, 5, 10, 20, 50 grosa, 1, 2, 5 zł |
| Demografija |
| Izdavanje |
| Nacionalna banka | Narodowy Bank Polski |
| Kovnica | Mennica Polska SA |
| Vrijednost |
| Inflacija | 2.2 |
|  Izvor | The World Factbook 2005. |

**Zlot** je novčana jedinica Poljske. Jedan zlot se deli na 100 groša. Zlot se u Poljskoj koristi od 1924. godine.

* kovanice (Groš): 1, 2, 5, 10, 20, 50
* kovanice (Zlot): 1, 2, 5
* novčanice: 10, 20, 50, 100, 200, 500 zł

Dana 4. avgusta 2006. zlot je imao sledeću vrednost:

* 1 USD = 3,0570 zlota
* 1 EUR = 3,9080 zlota
* 1 GBP = 5,7823 zlota
* 1 CHF = 2,4773 zlota
* 1 CZK = 0,1378 zlota
* 1 SKK = 0,1030 zlota
* 100 JPY = 2,6515 zlota

## Povezano

* Spisak valuta
# Rumunski lej

| Rumunski lej |
| --- |
| ISO 4217 |
| Kod | RON |
| Denominacije |
| Novčanice | 1, 5, 10, 50, 100, 200 i 500 leja |
| Kovanice | 1, 5, 10 i 50 bana |
| Demografija |
| Vrijednost |
| Inflacija | 3.1 % |
|  Izvor | Česká národní banka 2006. |

**Lej** (rumunski: *leu*) je zvanična valuta u Rumuniji. Deli se na 100 bana (*ban*). Od 2005. međunarodni kod valute, novog rumunskog leja, je RON. Lej izdaje Narodna banka Rumunije. Inflacija na godišnjem nivou iznosi 7.1%.

Rumunija će postati članica EU u 2007. a vlasti planiraju da usvoje evro do 2012-2014. Moldavski lej je nazvan po rumunskom nakon što je ova država postala nezavisna 1993.

Papirne novčanice se izdaju u apoenima od 1, 5, 10, 50, 100, 200 i 500 leja a kovani novac u apoenima od 1, 5, 10 i 50 bana.

Pogledaj još:
spisak valuta
# Švedska kruna

*Vidi takođe: Kruna (razvrstavanje)*

| Švedska kruna |
| --- |
| svensk krona |
| ISO 4217 |
| Kod | SEK |
| Denominacije |
| Novčanice | 20kr, 50kr, 100kr, 500kr, 1000kr |
| Kovanice | 50 öre, 1kr, 2kr, 5kr, 10kr |
| Demografija |
| Izdavanje |
| Nacionalna banka | Sveriges Riksbank |
| Vrijednost |
| Inflacija | 1.3 % |
|  Izvor | Sveriges Riksbank Listopad 2006. |

**Švedska kruna** (švedski *krona*) je službena valuta Švedske od 1873. Švedska kruna podijeljena je na **100 öre**.

1873. švedska kruna zamijenila je dotadašnju valutu **riksdaler** u sklopu **Skandinavske monetarne unije** koja je počela djelovati 1873. godine i održala se do Prvog Svjetskog rata. Članice te unije bile su skandinavske zemlje Švedska, Danska i Norveška. Nakon raspuštanja *Skandinavske monetarne unije* svaka od zemalja članica je odlučila zadržati naziv postojećih valuta koje su do tada vrijedile.

Kovanica od **jedne švedske krune** tradicionalno sadrži lik trenutnog vladara na prednjoj strani.

Pet različitih verzija kovanice od 1 švedske krune (slijeva nadesno) :

* **2001. - danas :** Gustav Švedski
* **2000. :** Gustav Švedski
* **1976. - 1999. :** Gustav Švedski
* **1952. - 1975. :** Gustav VI. Švedski
* **1909. - 1950. :** Gustav V. Švedski

## Ostale kovanice

| Kovanice švedske krune
 |
| --- |
| Slika | Vrijednost | Promjer | Debljina | Težina | Sastav
 |
|  | 50 öre
 | 18.75 mm
 | 1.80 mm
 | 3.7 g
 | 97% bakar 2.5% cink 0.5% kositar
 |
|  | 1 krona
 | 25 mm
 | 1.88 mm
 | 7 g
 | bakar-nikal 75% bakar 25% nikal
 |
|  | 5 kronor
 | 28.5 mm
 | 2 mm
 | 9.5 g
 | **Vanjski sloj (46.5%):** bakar-nikal (kao 1kr) **Unutarnji sloj (53.5%):** 100% nikal
 |
|  | 10 kronor
 | 20.5 mm
 | 2.9 mm
 | 6.6 g
 | 89 % bakar 5 % aluminij 5% cink 1% kositar
 |

## Povezano

* Spisak valuta
# Dan Evrope

Proslava Dana Evrope 2006. godine u Briselu
**Dan Evrope / Dan Europe** obilježava se **9. V.** svake godine. Naime, 9. V. 1950. Robert Schuman (Šuman), tadašnji ministar vanjskih poslova Francuske, predstavio je svoj prijedlog formiranja Evropske zajednice za ugljen i čelik. Taj prijedlog, poznatiji kao "Šumanova deklaracija", smatra se početkom formiranja onoga što je danas poznato kao Evropska Unija.

## Evropski simboli

Danas se deveti maj / deveti svibnja, uz himnu i zastavu, uzima kao evropski simbol. Vijeće Evropske Unije u Milanu 1985. godine donijeo je odluku kojom se 9. V. svake godine obilježava kao "Dan Evrope".

Dan Evrope je prilika za aktivnosti i festivale koji Evropu približavaju njenim građanima. Za posjetioce su tog dana sve Institucije Evropske Unije otvorene. Slogan pratećih akcija svake godine određuje zemlja koja je u tom periodu predsjedavajuća Evropske Unije.

## Europski tjedan (Hrvatska)

Dan Evrope obilježava se i u Hrvatskoj i to tako da se tjedan u koji pada 9. svibnja obilježava kao Europski tjedan.
# Internetski nastavak

Svako računalo na Internetu ima svoju brojčanu adresu, koja se ovisno od standarda (IPv4 ili IPv6) sastoji od 4 ili 6 brojeva odvojenih točkama, no takav način označavanja nije primjeren ljudima, pa računala imaju i slovne adrese, u obliku:

ime\_servera.domena.nastavak

**Internetski nastavak** može biti vršna domena neke zemlje, ili specifični nastavak koji nije vezan uz geografsku lokaciju.

## Vršna domena zemlje

Vršna domena neke zemlje je specifični nastavak, koji nazivu (adresi) računala daju nacionalni prizvuk, te asociraju na geografsku pripadnoost. Ovi nastavci odgovaraju oznakama zemalja prema standardu ISO-3166. Na primjer:

* it za Italiju
* at za Austriju
* hr za Hrvatsku
* de za Njemačku

## Internacionalni nastavci

Internacionalni nastavci čine vršne domene koje nisu vezane uz određenu zemlju, već prije prikazuju karakter web stranica koje su smještene na tom računalu. Najčešće se ove vršne domene nazivaju generičkim domenama. Na primjer:

* **com** za komercijalne stranice
* **org** za stranice organizacija i udruga
* **net** za stranice određenih medijskih ili računalnih mreža

Osim ovih najpopularnijih (com, net, org) postoje i druge generičke domene, kao što su:

* .info
* .name
* .biz
* .aero
* .tv
* ...

Pod pritiskom industrije - ICANN, organizacija za definiciju i upravljanje nazivima domena - proširuje repertoar naziva vršnih domena, kako bi nazivi bolje odgovarali marketinškim potrebama određenih komercijalnih web stranica. Tako će u skoroj budućnosti biti otvorene i druge vršne domene, kao što su: .tel, .xxx, .sex, .cat, .jobs, .mobi, .post, .tel, .travel ...
# Unutrašnja politika

**Unutrašnja politika** je pojam koji se u najširem smislu tiče onih oblasti politike koje se tiču odnosa i prilika isključivo ograničenih na prostor jedne države.

U užem smislu je to segment vladine, odnosno javne politike koji se tiče pitanja vezanih za unutrašnje stvari neke države. Pod time se podrazumijevaju političke odluke, programi, zakoni, propisi, uredbe i sl. kojima se reguliraju javna sigurnost (policija), pravosuđe, javne financije, zdravstvo, obrazovanje, prometna i elektroenergetska infrastruktura, zaštita okoline, kultura i sl.

Uz izraz unutrašnju politiku se vezuje izraz unutrašnji poslovi.

## Vanjski linkovio

* Domestic Policy debate guide Arhivirano 2007-09-20 na Wayback Machine-u
# Spoljna politika

**Spoljna** ili **vanjska politika** u najširem smislu predstavlja svaku djelatnost neke države koja se tiče odnosa s drugim državama ili međunarodnim organizacijama.

Spoljna politika je u pravilu u nadležnosti specijaliziranog resora državne uprave koji, ovisno o državnom uređenju, može biti podređen šefu države ili šefu vlade.

## Povezano

* Međunarodni odnosi

## Vanjske veze

* Foreign Policy Association
* International Affairs Forum
* Teaching Foreign Policy in the Post-Cold War Era Arhivirano 2010-04-05 na Wayback Machine-u
* The National Committee on American Foreign Policy
* Foreign Policy Studies @ The Brookings Institution
* World Politics Review: A Foreign Policy and National Security Daily
# Carinska unija

Današnje carinske unije
**Carinska unija** ekonomski je prostor u kojem se države članice obvezuju sporazumom da će ukinuti međusobne carine ili takse sličnog učinka, te kvantitativna ograničenja, a prema trećim zemljama primjeniti zajedničku carinsku tarifu. Npr. carinska unija uvedena je 1968. godine od strane zemalja članica EEZ.

## Popis carinskih unija

| Sporazum | Datum osnivanja | Izvori
 |
| --- | --- | --- |
| CACM | 1961-10-12 | WT/REG93/R/B/2 Arhivirano 2009-03-05 na Wayback Machine-u
 |
| CAN | 1988-5-25 | L/6737
 |
| CARICOM | 1973-8-1 | WT/REG92/R/B/1 Arhivirano 2009-03-27 na Wayback Machine-u
 |
| CEMAC | 1999-6-24 | WT/COMTD/N/13 Arhivirano 2009-03-27 na Wayback Machine-u
 |
| EAC | 2000-7-7 | WT/COMTD/N/14 Arhivirano 2009-03-26 na Wayback Machine-u
 |
| EAEC | 1997-10-8 | WT/REG71/8 Arhivirano 2009-03-05 na Wayback Machine-u
 |
| EEA | 1958-1-1 | WT/REG138/2 Arhivirano 2012-01-12 na Wayback Machine-u
 |
| EU – Andora | 1991-7-1 | WT/REG53/M/3 Arhivirano 2009-02-25 na Wayback Machine-u
 |
| EU – Turska | 1996-1-1 | WT/REG22/M/4 Arhivirano 2009-02-25 na Wayback Machine-u
 |
| GCC | 2003-1-1 | WT/COMTD/N/25 Arhivirano 2009-03-05 na Wayback Machine-u
 |
| MERCOSUR | 1991-11-29 | WT/COMTD/1/Add.17 Arhivirano 2009-03-27 na Wayback Machine-u
 |
| SACU | 2004-7-15 | WT/REG231/3 Arhivirano 2009-03-27 na Wayback Machine-u
 |
| WAEMU | 2000-1-1 | WT/COMTD/N/11/Add.1 Arhivirano 2009-03-27 na Wayback Machine-u
 |
# Lisabonski ugovor

Evropska unija 2007
**Lisabonski ugovor** (također poznat kao **Reformski ugovor**) je međunarodni ugovor potpisan 13. decembra 2007. u Lisabonu. Službeni naziv Ugovora je ’Ugovor o izmjenama i dopunama Ugovora o stvaranju Evropske unije (Maastrichtski ugovor) i Ugovora o stvaranju Evropske ekonomske zajednice (EEZ) (Rimski ugovor)’.

Bilo je predviđeno da će proces ratifikacije Ugovora završiti 1. januara 2009, nakon čega je trebao stupiti na snagu. Ugovor je trebao zamijeniti Evropski ustav odbačen na referendumima u Francuskoj i Nizozemskoj 2005. godine.

Dana 12. juna 2008. ratifikacija Ugovora je odbačena na referendumu u Irskoj. Na ponovljenom referendumu, održanom 2. oktobra 2009, pošto je Evropska unija napravila izvjesne ustupke Irskoj u vezi vojne neutralnosti, abortusa, poreskih stopa i broja komesara u Evropskoj komisiji, građani Irske sa 67,13% izjasnili su se za ratifikaciju sporazuma. Na referendum je ovog puta izašlo 58% građana.

10. oktobra 2009. poljski predsednik Leh Kačinski potpisao je Lisabonski ugovor u prisustvu funkcionera Evropske komisije i Evropskog parlamenta i pri tome naglasio kako je ovaj dogovor o reformi evropskih institucija veliki uspjeh i za Poljsku koja je uspjela ishoditi 13 od 14 ključnih pitanja u kojima su joj ostale članice izašle u susret. Poljska je tako postala 26. članica Unije koja je ratifikovala sporazum.

Češki predsjednik Vaclav Klaus prije ratifikacije ugovora je zatražio da se na tekst Lisabonskog ugovora doda klauzula u vezi sa Poveljom o osnovnim pravima kojom bi se njegova zemlja izuzela iz mogućih zahteva za povraćajem imovine protjeranim sudetskim Nijemcima i Mađarima poslije Drugog svjetskog rata. Poslije višetjednih rasprava i kritike dodatnih zahtjeva češkog predsjednika, na konferenciji u Briselu 29. oktobra 2009, šefovi država i vlada Evropske unije su prihvatili uslov Češke. Ugovoru je dodat odgovarajući amandman. Poslije provjere češkog ustavnog suda, Češka kao zadnja članica Evropske unije, ratificira ugovor.

## Reflist

## Vanjske veze

* Tekst Lisabonskog ugovora na svim službenim jezicima Europske Unije Arhivirano 2009-11-23 na Wayback Machine-u
# Institucije Evropske unije

Europska unija ima vrlo složen **sustav institucija**. U početku su tri Zajednice imale svaka vlastita izvršna tijela, a zajednički su im bili Skupština predstavnika (kasnije Europski parlament) i Sud pravde. Tek su 1967. godine na osnovi Ugovor o spajanju spojena istovrsna tijela Zajednica.

Najvažnije institucije Europske unije su:

* **Vijeće EU** ili poznatije kao **Vijeće ministara EU** - najvažnije tijelo Europske unije koje donosi odluke. Vijeće ima 27 članova (ministri država članica). Sjedište Vijeća EU je u Bruxellesu. Vijeću ministara pomaže u radu Odbor stalnih predstavnika (COREPER).
* **Europska komisija** - jedna od temeljnih institucija EU, koja predstavlja i štiti interese Zajednice. Ima 27 članova (povjernici, 5 potpredsjednika i predsjednik EK).
* **Europski parlament** - predstavničko tijelo građana EU. Ima 785 članova. Sjedište Parlamenta je u Strasbourgu, neka zasjedanja i sastanci odbora se održavaju u Bruxellesu, a Tajništvo se nalazi u Luksemburgu.
* **Europski sud pravde**, koji uključuje i Prvostupanjski sud - jedini ovlašteni tumač odredaba osnivačkih ugovora i rješava sporove po tužbama država članica i građana čija su prava povrijeđena nekom od odluka tijela Unije. Sjedište suda je u Luksemburgu.
* **Europsko vijeće** koje i nije tijelo (kvazi-institucija), već *sastanak na vrhu (summit)* šefova država ili vlada država članica i predsjednika Europske komisije.

Postoje i druga tijela i ustanove:

* **Revizorski sud** - čine ga 27 sudaca revizora, osnovan 1977. godine radi kontrole prihoda i rashoda Unije te dodjele proračunskih sredstava. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **Gospodarski i socijalni odbor** - savjetodavno tijelo EU, sastavljeno od 317 članova. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **Odbor regija** - također savjetodavno tijelo EU, sastavljeno od 317 članova koje delegiraju tijela lokalnih i regionalnh vlasti država čnica EU kako bi zastupali interese regija jedinica lokalne samouprave na razin Unije. Ima sjedište u Bruxellesu.
* **Europska središnja banka** - osnovana sredinom 1998., a 1999. godine preuzela je odgovornost za provedbu europske monetarne politike. Glavna joj je zadaća održavanje stabilnosti jedinstvene europske valute - eura. Sjedište joj je u Frankfurtu na Majni.
* **Europska investicijska banka** - ustrojena je Rimskim ugovorom o osnivanju EZ-a, s ciljem pridonošenja uravoteženosti razvoja Europske zajednice gospodarskom integracijom i socijalnom kohezijom. Banka osigurava dugoročno financiranje određenih kapitalnih projekata u Uniji te u drugim državama svijeta. Ima sjedište u Luksemburgu.
* **Europska banka za obnovu i razvoj** - osnovana je 1991. godne kako bi pomogla bivšim komunističkim državama u njihovoj transformaciji u tržišna gospodarstva. Banka se bavi investiranjem u privatna poduzeća, samostalno ili s drugim partnerima. Sjedište banke je u Londonu.

Također postoji i velik broj specijaliziranih agencija.