Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Vlado Gotovac

| Vladimir Gotovac |
| --- |
|  |
| Rođenje | 18. septembar 1930. Imotski,  Kraljevina Jugoslavija danas Hrvatska  |
| Smrt | 7. decembra 2000. (dob: 70) Rim,  Italija |
| Zanimanje | pisac, politički aktivist |

Bista u Imotskom
**Vladimir "Vlado" Gotovac** (Imotski, 18.9. 1930. - Rim, 7.12. 2000.) je bio hrvatski književnik i liberalni političar.

Osnovnu školu pohađao je u Prnjavoru (BiH), Župi Biokovskoj i Lovreću, a gimnaziju u Imotskom i Zagrebu gdje je maturirao na Klasičnoj gimnaziji. U ranoj mladosti je počeo pisati poeziju te se etablirao kao jedan od najpoznatijih pjesnika u drugoj polovici 20. vijeka. Osim toga se bavio i novinarstvom, a krajem 1960-ih se priključio pokretu čiji je cilj bio veća autonomija, odnosno nezavisnost Hrvatske u odnosu na tadašnju Jugoslaviju, kasnije poznatom kao Hrvatsko proljeće. Gotovac se kao urednik Hrvatskog tjednika prometnuo u jednog od najpoznatijih proljećara. Nakon sastanka u Karađorđevu je uhapšen te je pod optužbom za neprijateljsko djelovanje osuđen na zatvor gdje je proveo četiri godine.

Godine 1989. je bio među osnivačima Hrvatskog socijalno liberalnog saveza, frakcije unutar tadašnjeg SSRNH koja će se kasnije prometnuti u političku stranku HSLS. Nakon parlamentarnih izbora 1990. godine je kraće vrijeme bio savjetnik u Hrvatskoj televiziji.

Gotovac, koji je uživao reputaciju jednog od najboljih oratora u Hrvatskoj, je poznat po svom legendarnom govoru na Krešimirovu trgu u Zagrebu ispred ondašnje zgrade Komande V. vojne oblasti Vojnog suda u Zagrebu 30. kolovoza 1991. u povodu prosvjeda majki vojnika koji su početkom rata silom zadržani u ondašnjoj JNA.

Godine 1992. Gotovac je kao kandidat HSLS izabran u Hrvatski sabor. Tamo se prometnuo u jednoj od najrječitijih i najvatrenijih kritičara Franje Tuđmana, čiji je režim optuživao za autoritarnost. Kao jedan od najuglednijih opozicijskih političara, godine 1996. je izabran za čelnika HSLS. Međutim, za zagrebačke krize se ispostavilo kako mu nedostaju praktične političke vještine, te je ugled njegove stranke ozbiljno narušen pregovorima koje je vodio s vladajućom strankom HDZ.

Na izborima 1997. se kandidirao za predsjednika Republike. Za vrijeme izbornog skupa u Puli ga je fizički napao i udarcem u glavu ozlijedio pripadnik elitne Tuđmanove gardijske jedinice. Incident nije imao efekta na izbore, gdje je završio na trećem mjestu iza Tuđmana i SDP-ovog kandidata Zdravka Tomca.

Nakon toga je došlo do borbe za vlast između Gotovca i Dražena Budiše, koji se zalagao da se HSLS koalicijski veže uz HDZ. Gotovac, koji se tome protivio, je na stranačkoj konvenciji poražen, te je zajedno s pristašama izašao iz HSLS i formirao Liberalnu stranku, čiji je postao čelnik.

Godine 2000. je umro u Rimu od posljedica hepatitisa.

| Stranačke/partijske dužnosti
 |
| --- |
| Prethodi:  **Dražen Budiša**  |  **Predsjednik Hrvatske socijalno liberalne stranke**  februar 1996-novembar 1997.
 | Slijedi:  **Dražen Budiša**  |
| Prethodi:  položaj stvoren  |  **Predsjednik Liberalne stranke**  1997-maj 2000.
 | Slijedi:  **Zlatko Kramarić**  |
# Oto Šolc

**Oto Šolc** (Karlovac, 26. svibnja 1913. - Zagreb, 7. prosinca 1994.) je bio hrvatski književnik.

Radio je kao srednjoškolski profesor, knjižničar, tajnik *Drame HNK* te kao glavni urednik nakladne kuće *Mladost*. Bio je pjesnik, esejist i prevoditelj. Njegov povijesni opus obilježava melankoličnost, a zaokupljen je tragičnošću ljudske egzistencije.

## Zbirke pjesama

* "Zvuci i dodiri",
* "Ranjena ptica",
* "Hljeb nasušni",
* "Tišina",
* "Requiem".
# Praltriler

*Praltriler*
**Praltriler** - *neprecrtani mordent* (engleski: *upper mordent*, francuski: *pincé*) je ukras koji se sastoji od brze jednokratne smene glavnog tona i njegovog susednog višeg tona. Beleži se sledećim znakom:  nad notom.

  Play

* Eventualno povišenje ili sniženje pomoćnog tona označava se hromatskim znakom iznad oznake za praltriler, kao npr.:

  Play

Praltriler može biti i *dvostruk*, kao npr:

  Play

* Kod *dvostrukog praltrilera* povišenje ili sniženje pomoćnog tona označava se hromatskim znakom iznad oznake za *dvostruki praltriler*, kao npr.:

  Play

* Praltriler je naglašen ukras, tj. oduzima od vrednosti sledećoj noti (za razliku od dvostrukog kratkog predudara).

## Izvori

## Povezano

* Ukrasi u muzici
* Dugi predudar
* Kratki predudar
* Dvostruki predudar
* Višestruki predudar
* Grupeto
* Mordent
* Triler (muzika)
# Kordofoni instrumenti

Muzički instrumenti su sredstva pomoću kojih muzičari stvaraju muziku u živom izvođenju. Najtačnija i najpreciznija podela muzičkih instrumenata, zavisno od građe i načina dobijanja tona i zvuka, je sledeća:

1. **Membranofoni** ili **opnozvučni instrumenti**
2. **Idiofoni instrumenti**
3. **Kordofoni, hordofoni ili žičani instrumenti**
4. **Aerofoni instrumenti**
5. **Elektrofoni**, **eterofoni** ili **elektronski (elektroakustički) instrumenti**
## Kordofoni instrumenti

Jednostavna animacija treperenja okinute žice po sredini.
**Kordofoni**, **hordofoni** ili **žičani instrumenti**  (italijanski: *strumenti corda*, engleski: *chordophonic*; francuski: *cordophones*, njemački: *chordophone Instrumente*) - su muzički instrumenti na kojima su izvor zvučnog treperenja žice (latinski: *chorda* = *žica*). Ovi muzički instrumenti su mnogobrojni. Na njima se ton stvara na 3 načina:

1. *Trzanjem, okidanjem* – prstima ili trzalicom žice se dovodu u stanje vibracije (razne tambure, balalajka, lauta, mandolina, buzuki, gitara, harfa, citra), ili preko klavijaturnog mehanizma (virdžinel, čembalo itd.).
2. *Udarima* – *čekića* prevučenih filcem po žicama (klavir) ili *batićima* (cimbalo).
3. *Gudalom* – prevlačenjem gudala preko zategnutih žica, nazivamo ih gudački instrumenti (viela, rebab, violina, viola, viola d’amore, violončelo, viola da gamba, kontrabas, lijerica, gusle).
Prikažimo samo neke *kordofone instrumente*:

* Violina
 Play
* Viola
 Play
* Violončelo
 Play
* Kontrabas
* Klavir
 Play
* Citra
 Play
* Harfa
 Play
* Cimbalo

## Reference

## Povezano

* Podela muzičkih instrumenata
* Muzički instrumenti
* Štimovanje
* Intonacija
* Muzička produkcija i snimanje zvuka
* Instrumentalista
# Sung Jae-ki

**Sung Jae-ki**(korejski:성재기 成在基, 11. rujna 1967 - 26. srpnja 2013) bio je južnokorejski aktivist za ljudska prava, borac za prava muškaraca i građanski aktivist. Bio je osnivač grupe Korejski muškarci (korejski: 남성연대), koja se zalagala za muška prava i ukidanje ministarstva rodne jednakosti i obitelji. Također se zalagao za anti-feminizam, slobodnu ljubav, seksualne slobode i muško oslobođenje.

U 45. godini je počinio samoubojstvo u rijeci Han.

## Izvori

## Vanjske veze

* Udruge za Koreje muškarce (korejski)
* Sung Jae-ki twitter (korejski)
* South Korean channel films suicide Arhivirano 2013-08-01 na Wayback Machine-u (engleski)
* Suicide performance and journalist ethics News Dongah (engleski)
* Police continue search for missing men's rights activist yonhapnews (engleski)
* Body of Sung Jae-gi found in Han River Koreaherald 2013.07.29 (engleski)
* Activista Sung Jae-ki se suicidó frente a las cámaras de televisión (španjolski)
* Grabación de un suicidio en Corea del Sur abre el debate sobre la ética de los medios de comunicación (španjolski)
# Romski jezik

| Romski jezik |
| --- |
| rromani ćhib |
| Države u kojima je romski priznat kao manjinski jezik. |
| Države | Centralna i Istočna Evropa, širom svijeta |
| Broj govornika | 2,5 miliona (procjena SIL-a) |
| Jezična porodica | * Indo-iranski
	+ Indo-arijski
		- **Romski jezik**
 |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | – |
| ISO 639-2 | `rom` |
| ISO 639-3 | – – inkluzivni kod Individualni kodovi: `rom` – Romski (općenito) `rmn` – Balkanski romski `rml` – Baltički romski `rmc` – Karpatski romski `rmf` – Kalo-finski romski `rmo` – Sinte romski `rmy` – Vlaški romski `rmw` – Velški romski |

**Romski jezik** (rom. *romanes / romani*) je jezik Roma u Europi. Zapravo je skupina više-manje različitih dijalekata, jer su Romi svugdje preuzeli riječi i oznake jezika naroda među kojem su živjeli. Prema procjenama, broj govornika iznosi 4.8 milijuna.

U SFR Jugoslaviji 1980–ih godina su štampani školski udžbenici na romskom, i bivša Jugoslavija je bila jedna od prvih država, ako ne i prva, gdje je tako nešto postojalo.

## Historija

Romski nema svoj prajezik kao jedan jezik, jer se ne radi o jednoj etničkoj skupini, već o kasti radnika (vajšije) u službi nekoliko kraljevina koje je pokorila dinastija Gupta i rastjerala vojničku kastu. Nju je kasnije izbjeglički život zbližio, što je dovelo do nekih sličnosti u jeziku. Nastojanje Roma da ujedine sve Cigane u jedinstvenu etniju nailazi na znatan otpor kod ostalih, vjerski, civilizacijski i etnički različitih skupina. Romski jezik srodan je nekim sjevernoindijskim jezicima, među ostalim i starom Sanskrtu, jednom od najstarijih poznatih indoeuropskih jezika uopće. Ne postoji književna tradicija romskog jezika, pa tako ni pisana povijest. Sve više prihvaćeno zajedničko ime, zbog podjednako negativnog tretmana svih tih skupina, potječe od opće imenice Rrom = čovjek, tako da Rromi, kao nacionalno ime etimologijski značni, naprosto - ljudi. Tek nedavno su Romi počeli potraživati svoja manjinska prava, tako da i nema zajedničke, općeprihvaćene književne verzije jezika.

## Romski kao službeni jezik

Uz druge jezike, romski jezik je priznat kao službeni jezik u Vojvodini i u austrijskom Gradišću, dok još uvijek nije u nekim drugim područjima gdje Romi predstavljaju znatan udio u lokalnom stanovništvu, na primjer u Makedoniji. Služben je u Općini Šuto Orizari u Makedoniji, služben je kao manjinski jezik u Švedskoj te je jedan od službenih jezika u 79 općina u Rumunjskoj i u gradu Budeşti.

## Dijalekti

Postoji nekoliko zvanično priznatih dijalekata romskog jezika:

* Balkanski romski jezik
* Baltički romski jezik
* Karpatski romski jezik
* Kalo-finski romski jezik
* Sintski romski jezik
* Vlaški romski jezik
* Velški romski jezik

## Reference
# Hindustanski jezik

| hindustanski jezik |
| --- |
| हिन्दुस्तानी, ہندوستانی *Hindustānī* |
| Države | **Indija** i **Pakistan**. |
| Regije | Južna Azija |
| Broj govornika | Maternji jezik: 240 miliona (1991-1997) Drugi jezici: 165 miliona(1999) Ukupno: 490 million (2006) (4) |
| Jezična porodica | * Indoiranski
	+ Indoarijski
		- Centralna zona
			* Zapadni hidni
				+ Khariboli
					- **hindustanski jezik**
 |
| Pismo | Devanagari pismo, Perzo-arapsko pismo |
| Službeni status |
| Službeni | Šablon:IND (kao Hindi i Urdu) Šablon:PAK (kao Urdu) |
| Regulator | Centralni Hindi Direktorat (Hindi, Indija), Nacionalna uprava za jezik, (Urdu, Pakistan); National Council for Promotion of Urdu language (Urdu, India) |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `hi,ur` |
| ISO 639-2 | `hin,urd` |
| ISO 639-3 | – – inkluzivni kod Individualni kodovi: `hin` – Hindi `urd` – Urdu |

hindustanski standardni jezik, službeni jezik Indije (hindski) i Pakistana (urdski)
**Hindustanski jezik** (हिन्दुस्तानी, ہندوستانی, *hindustānī* [ɦɪn̪ˈd̪uːsˌt̪aːni]), indoevropski jezik indoarijskoga ogranka indoiranske grane primarno deriviran iz dijalekta *khariboli*, a inkorporira golemu količinu vokabulara iz sanskrta, perzijskog, arapskog i čagatajskog. Historijski poznat kao *hindavi*, *dehlvi* i *rekhta*, danas je *lingua franca* sjeverne Indije i Pakistana. Hindustanski je pluricentrični jezik s dvjema službenim formama, modernim standardnim hindskim i modernim standardnim urdskim, koje čine njegove standardizirane registre i mogu se zvati *hindskourdski* kada se uzmu zajedno. Kolokvijalni jezici gotovo su neraspoznatljivi, no iako su službeni standardi gotovo identični u gramatici, razlikuju se u književnim konvencijama te u akademskom i tehničkom vokabularu, pri čemu je urdski usvojio jače perzijske, turkijske i arapske utjecaje, dok se hindski jače oslanja na sanskrt. Prije podjele Indije termini hindustanski, urdski i hindski bili su sinonimni; svi su pokrivali ono što se danas zove urdski i hindski. Termin *hindustanski* još se upotrebljava da se označi kolokvijalni jezik i *lingua franca* sjeverne Indije i Pakistana, na primjer za jezik bolivudskih filmova, ali i za nekoliko prilično različitih varijeteta hindskog govorenih izvan Potkontinenta, npr. za fidžijskohindski i karipskohindustanski u Trinidadu i Tobagu, Gvajani, Surinamu, Jamajci i Južnoj Africi.

## Reference

{reflist}}
# Morfologija (lingvistika)

**Morfologija** je nauka koja se bavi tvorbom riječi,vrstama riječi i njihovim oblicima.
Morfem (grč. morfe-oblik) je najmanja jezička jedinica ili najmanji dio riječi koji ima svoje značenje.

Morfeme se mogu podijeliti:

* Prema značenju(leksičke i gramatičke)

1. Leksički morfemi su vanjojezički nosioci značenja riječi(kuć-a=zgrada za stanovanje).U riječi kućica kuć i ic su leksički morfemi.
2. Gramatički morfemi dobijaju značenje iz jezika,odnosno iz gramatike,pa se zato i zovu gramatički.Oni imaju gramatičko značenje Tako u riječi škola gramatički morfem je -a,jer je nosilac gramatičkih značenja:roda,broja i padeža(ženski rod singulara u nominativu)

* Prema položaju

1. Korijenski morfem nosi osnovno leksičko značenje,ono je nepromjenljivo(*car*,*car*a,*car*u,*car*stvo).To je zapravo korijen riječi koji upućuje na njeno prijeklo i na srodnost po značenju
2. Prefiksalni morfemi stoje ispred korijenskog morfema(po-,za-,u-,pre-, i sl.)
3. Sufiksalni morfemi stoje iza korijenskog morfema(-ić,-en)

Prefiksalne i sufiksalne morfeme nazivamo afiksi ili afiksalni morfemi.U afiksalne morfeme spadaju i infiksi kao što su (-et-,-en-,-es- i sl)

Interfiks je morfem koji povezuje dva korijenska morfema u jednu riječ.
NPR. kućepazitelj
# Hrvatska znanstvena bibliografija

**Hrvatska znanstvena bibliografija** (**CROSBI** - **Croatian Scientific Bibliography**), online bibliografska baza podataka, osnovana 1997. godine pri Institutu Ruđer Bošković u Zagrebu.

## CROSBI baza podataka

U Hrvatsku znanstvenu bibliografiju je prvih 20 godina postojanja uvršteno gotovo pola milijuna bibliografskih jedinica, među kojima se nalazi preko 30.000 cjelovitih tekstova radova pristupačnih besplatno za čitanje svakome zainteresiranom, najčešće u PDF formatu. Radi se o djelima hrvatskih znanstvenika: člancima u stručnim i znanstvenim časopisima i zbornicima, znanstvenim monografijama, disertacijama i slično. Upisivati svoje radove mogu samo oni hrvatski državljani kojima je ministarstvo dodijelilo identifikacijski broj znanstvenika.
Podatke Hrvatske znanstvene bibliografije moguće je pretraživati, filtrirati i redati po temama. Pored standardnih bibliografskih podataka i cjelovitih tekstova radova i multimedijskih priloga, CROSBI sadrži i podatke o patentima i kompjuterskim programima.

## Historija

Logotip Instituta Ruđer BoškovićProjekt Hrvatske znanstvene bibliografije pokrenut je 1997. godine inicijativom zaposlenika Instituta Ruđer Bošković, koji su uz podršku resornog ministarstva realizirali tu ideju. Time je osiguran cjelovit uvid u znanstvenu publicistiku akademske i istraživačke zajednice Republike Hrvatske. Također je unaprijeđena znanstvena komunikacija te osiguran odgovarajući uvid u rad znanstvenika. Projekt je od osnutka vodila Jadranka Stojanovski.

## Povezano

|  |  |
| --- | --- |
| * Open Library
* Bibliotečna klasifikacija
* Deweyjeva decimalna klasifikacija
* Klasifikacija Kongresne knjižnice
* WorldCat
 | * ISBN
* Bibliotekarstvo
* Znanost
* Institut Ruđer Bošković
 |

## Reference

## Vanjske veze

* Hrvatska znanstvena bibliografija (CROSBI) Arhivirano 2016-03-22 na Wayback Machine-u
* Jadranka Stojanovski, *Hrvatska znanstvena bibliografija CROSBI, plan budućeg razvoja i suradnje*, www.academia.edu
* Markus Schatten, *What do Croatian Scientist Write about? A Social and Conceptual Network Analysis of the Croatian Scientific Bibliography*, Hrčak (`en`)
# Vuk Karadžić (razvrstavanje)

**Vuk Karadžić** se može odnositi na:

* Vuk Stefanović Karadžić (1787–1864), srpski filolog, reformator srpskog jezika, sakupljač narodnih umotvorina i pisac prvog rečnika srpskog jezika
* Vuk Karadžić (košarkaš) (rođ. 1996), srpski košarkaš

ili:

* *Vuk Karadžić* (TV serija), jugoslovenska TV serija iz 1987.
# Saborna crkva u Beogradu

Saborna crkva u Beogradu
**Saborna crkva u Beogradu**, u ulici kneza Sime Markovića, podignuta je na temeljima stare crkve, koja se pominje u vrijeme austrijske vladavine Beogradom od 1717. do 1739. godine. Stara crkva, koja je bila izgrađena od kamena, s velikim kubetom, bez krsta, bila je toliko uništena poslije predaje Beograda 1739. godine, da je 1763. godine morala biti srušena. Na njenom mjestu sagrađena je nova crkva od drveta, koju je 1795. godine zamijenila crkva od čvrstog materijala ali bez zvonika. Zvono je prvi put zazvonilo u Beogradu pod Turskom, 16. februara 1830. godine, a donijeto je iz sremskog sela Jakova.

Današnja Saborna crkva je građena nepunih devet godina, od 28. aprila 1837. godine do 8. novembra 1845. godine ponalogu kneza Miloša Obrenovića. Posvećena je arhanđelu Mihajlu, krsnoj slavi kneza Miloša, koji je crkvu dao zidati kao svoju zadužbinu. Crkvu je projektovao Franc Janke po ugledu na srpsku crkvu u Sremskim Karlovcima, u stilu klasicizma sa elementima kasnog baroka. Idejno rješenje dao je baron Kordon, a crkvu su sagradili pančevački i zemunski majstori.

Unutrašnjost hrama je bogato ukrašena. Duborezni pozlaćeni ikonostas izradio je vajar Dimitrije Petrović, a ikone na ikonostasu, pevnicama, tronovima i predikaonici, kao i kompozicije na zidovima i svodovima, naslikao je Dimitrije Avramović, jedan od najistaknutijih srpskih slikara 19. veka.
Posebnu vrednost predstavlja crkvena riznica. U crkvi se nalaze mošti svetog cara Uroša i svetog despota Stefana Štiljanovića, kao i grobnice crkvenih poglavara i srpskih vladara iz dinastije Obrenović (Miloša, Mihaila i Milana). Ispred glavnog portala, sahranjena su dva velikana srpske kulture: Dositej Obradović i Vuk Stefanović Karadžić.

## Vanjske veze

* Zvanična prezentacija Arhivirano 2020-11-13 na Wayback Machine-u
# Kovčežić (Karadžić)

Kovčežić (puni naslov Ковчежић за историју, језик и обичаје Срба сва три закона), knjiga srpskog filologa Vuka Stefanovića Karadžića izdata 1849. u Beču. U *Kovčežiću*, Vuk piše o Srbima koji su, po njegovom mišljenju, narod s tri vjere (»zakona«) – pravoslavne, muslimanske i rimokatoličke – i o njihovom načinu života, običajima, maternjem jeziku, istoriji i sl.

U *Kovčežiću* se nalaze i dva teksta koja je Vuk napisao za jednu raniju svoju knjigu s naslovom *Црна Гора и Црногорци*, ali pošto ih nije objavio u njoj, štampao ih je u *Kovčežiću*. To su tekstovi *Бока Которска* i *Срби сви и свуда*.

Vuk je Srbima nazivao sve kojima je maternje narječje bilo štokavsko. Tako je Vuk među Srbe ubrajao i pretke današnjih Crnogoraca, Bošnjaka, Makedonaca, nekih Hrvata, između ostalih Dubrovčane, Slavonce i Dalmatince, kao i Bunjevce, Šokce i Krašovane. O svima njima Vuk se potrudio da piše u svom *Kovčežiću*.

## Povezano

* *Срби сви и свуда*

## Vanjske veze

*
# Srpskoslavenski jezik

*Ne treba miješati sa Slavenosrpskim jezikom.*
Stranica Marijinskog jevanđelja, najstarijeg sačuvanog rukopisa na staroslovenskom jeziku u kome se javljaju srpske crte
Temnićki natpis
Miroslavljevo jevanđelje
**Srpskoslovenski jezik** je naziv za srpsku redakciju staroslovenskog jezika. Ova norma srpskog književnog jezika se koristila do ulaska ruskoslovenskog u upotrebu u XVIII veku. Ranije je smatrano da se ova norma razvila u Zeti i Zahumlju, na prostoru sa koga potiču najstariji sačuvani spomenici stvarani ovom redakcijom, ali se danas, na osnovu nekih jezičkih pojava, smatra da se ona razvila mnogo istočnije, bliže prvim centrima slovenske pismenosti na Balkanskom poluostrvu, Ohridu i Preslavu. Srpskoslovenski jezik uključuje tri redakcije, odnosno ustaljena pravopisa:

* zetsko-humski, koji je bio najstariji i korišćen je u Raškoj (do početka XIII veka) i Bosni (do njenog pada, sredinom XV veka)
* raški, koji je nasledio staroslovenski u Raškoj i bio u upotrebi do prvih decenija XV veku
* resavski, koji je nastao u XV veku

Najstariji sačuvani pisani spomenici, sa kraja XII veka, već tada svedoče o postojanju srpske redakcije. Pored srpske redakcije staroslovenskog, u upotrebi je tokom ovog perioda bio i narodni jezik (nazvan i **starosrpski jezik**), koji se mahom javlja u pismima i pravnim dokumentima, a ponekad i u književnim delima. Najstariji sačuvani spomenik pisan narodnim jezikom je povelja bana Kulina (1180—1204) upućeno Dubrovčanima, iz 1189. godine.

Pozajmljenice iz ovog jezika, kao i staroslovenskog uopšte, nazivaju se crkvenoslovenizmi.

## Najstariji sačuvani spomenici

Najstariji spomenici staroslovenskog jezika sa srpskim crtama, pisani glagoljicom:

* Marijinsko jevanđelje (X—XI vek)
* Graškovićev odlomak (XI vek)
* Mihanovićev odlomak

Najstariji spomenici staroslovenskog jezika sa srpskim crtama, pisani ćirilicom:

* Temnićki natpis (X—XI vek)
* Humska ploča (X—XI vek)
* Ploča sudije Gradiše (XII vek)
* Natpis na ploči u Policama kraj Trebinja (druga polovina XII veka)

Najstarije sačuvane knjige srpske redakcije staroslovenskog jezika:

* Miroslavljevo jevanđelje (oko 1185)
* Vukanovo jevanđelje (1197—1199)
* Parimejnici iz prve polovine XIII veka (Beogradski, Hilandarski i Petrovgradski)
* Bratkov minej (1234—1243)
* Trebnik (kraj XIII veka)
* Zbornik popa Dragolja (početak XIV veka)

## Povezano

* Staroslovenski jezik
* Slavenosrpski jezik
* Srpski jezik
* Razvoj jezika kod Srba od 9. do 19. veka

## Reference

## Literatura

* Jovan Deretić, *„Istorija srpske književnosti“* (*četvrto izdanje*), Beograd, 2007. ISBN 978-86-86003-45-4
* Grković-Mejdžor, Jasmina (2011). „O formiranju srpske redakcije staroslovenskog jezika”. *Đurđevi stupovi i Budimljanska eparhija: Zbornik radova*. Berane: Episkopija budimljansko-nikšićka. str. 43–51.

## Vanjske veze

* Aleksandar Milanović, *„Srpskoslovenski jezik - suštastveno“* (vaspostavljanje i opšti saveti), 2004.
* Zoran Ranković, *„O srpskoj redakciji staroslovenskog jezika*mrtav link*]*mrtav link*]“*
* Pravo blago u biblioteci („Politika“, 15. maj 2011)
# Harambaša

**Harambaša** (*arambaša*) je naziv za vođu grupe hajduka. Termin se koristio u 19. veku. Harambaša je bio najhrabriji, najmudriji, najsuroviji i slušao se bez pogovora. Biran je demokratski među članovima bande.

Dolazi od dve reči:

* Haram -(turski) zabranjeno od religije
* Baš -(turski) glava
# Đorđe Ćurčija

| Đorđe Obradović Ђорђе Обрадовић
 |
| --- |
| ? – 1804
 |
| Mjesto rođenja
 | Bosut, Habsburška Monarhija  |
| Mjesto smrti
 | Novo selo, Osmansko Carstvo  |
| Pripadnost
 | Srbin
 |
| Bitke/ratovi
 | Prvi srpski ustanak (1804-1813)
 |

Đorđe Obradović († 1804. u Novom selu), poznat kao Đorđe Ćurčija ili *Đorđe Ćurta*, bio je jedan od vođa u Prvom srpskom ustanku u godini 1804.

## Istorijska zbivanja

Đorđe Ćurčija je rođen u mestu Bosutu na Savi, na tadašnjem austrijskom području, a kada je bio dete porodica mu se preselila u Smederevski sandžak. Jedno vreme je bio *ćurčija* (krznar) u Krupnju, a zatim je postao *odmetnik* i *harambaša* i bio čuven u Podrinju odnosno u dolini reke Drine.

Kada je u februaru 1804. čuo za napad na dahije u Valjevu i Šumadiji, pridružio je se pobuni, ali je već u prvim danima pokazao izvesnu samovolju. U bitci kod Čokešine (april 1804) nije učestvovao zbog svađe sa Jakovom Nenadovićem, jednim od najistaknutijih vođa ustanka u zapadnoj Srbiji, ali se odmah potom borio protiv Turaka u Beogradu i pri zauzimanju Požarevca. Tu je ponovo došao u sukob sa Nenadovićem, a i sa Karađorđem, pa je se sa svojim ljudima povukao u Mačvu. Zagospodario je Jadrom, Rađevinom i skelom prema Mitrovici i odatle je na svoju ruku vodio borbu s Turcima. U to vreme njegov pisar je bio mladi Vuk Karadžić.

Zbog svoje naravi i tu je došao u sukob sa Nikolom Grbovićem i Lukom Lazarevićem, a zbog prodora Turaka u dolinu Drine, oni su ubrzali odluku o njegovom uklanjanju. U leto 1804. iznenada je napadnut u Novom Selu kod Loznice, gde su ga ubili meštani koji su podržavali Jakova Nenadovića.

## Povezano

* Hajduci