Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Šimon Peres

|  |
| --- |
| Šimon Peres |
|
Šimon Peres 2006 godine |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | (1923-augusta-16)16. augusta 1923.
 |
| Mesto rođenja
 | Višnjevo (Poljska, sada Belorusija)
 |
| Datum smrti
 | 28. septembra 2016.
 |
| Mesto smrti
 | Tel Aviv (Izrael)
 |
| Državljanstvo
 |  Izraelsko
 |
| Veroispovest
 | Judaizam
 |
| Politička partija
 | Kadima (2005-2007 )
 |
| Supružnik
 | Sonja Gelman (1945-2011)
 |
| Potomstvo
 | 3
 |
| Diploma sa
 | Njujorški univerzitet Univerzitet Harvard
 |
| Potpis
 |  |
| Mandat(i) |
| 9 .predsednik Izraela
 |
| 15. jul 2007 — 24. jul 2014
 |
| Prethodnik
 | Moše Kacav
 |
| Naslednik
 | Rivlin Reuven
 |
| uredi  |

**Shimon Peres** (hebrejski: שמעון פרס), rođen kao **Szymon Perski** (2. 8. 1923. - 28. 9. 2016.) je bio izraelski političar čija karijera traje gotovo 50 godina i koji je vršio niz odgovornih dužnosti u izraelskoj državi.

Godine 1934. s obitelji emigrirao u Izrael. Bio je član Laburističke stranke do prosinca 2005. godine. Bio je osmi po redu premijer Izraela, i to u dva mandata (od 1984. do 1986. i od 1995. do 1996.), zatim ministar vanjskih poslova Izraela od 2001. do 2002., te zamjenik premijera koalicijske vlade pod Arielom Sharonom početkom 2005. godine.

Godine 1994. Peres je dobio Nobelovu nagradu za mir zajedno s Yitzhakom Rabinom i Yasserom Arafatom, za njihove napore u uspostavljanju mira koja su rezultirala sporazumom u Oslu. Peres nikada nije osvojio nacionalne izbore, iako je u više navrata bio prvi čovjek Laburističke stranke. 2000-ih je napustio Laburiste i dao potporu Kadimi, novoosnovanoj stranci Ariela Sharona.

Dana 13. 7. 2007. izabran je za predsjednika Izraela, a na dužnost je bio od 2007. do 2014. godine.
# Jichak Rabin

| Yitzshak Rabin יִצְחָק רַבִּין
 |
| --- |
|  |
|

---

Premijer Izraela
 |
| Mandat 3. lipnja 1974. – 22. travnja 1977.
 |
| Predsjednik
 | Ephraim Katzir
 |
| Prethodnik
 | Golda Meir
 |
| Nasljednik
 | Menachem Begin
 |
| Mandat 13. srpnja 1992. – 4. studenog 1995.
 |
| Predsjednik
 | Chaim Herzog Ezer Weizman
 |
| Prethodnik
 | Yitzhak Shamir
 |
| Nasljednik
 | Shimon Peres
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 1. ožujka 1922.  Jeruzalem, Izrael (tada  Britanska Palestina) |
| Smrt
 | 4. studenog 1995.  Tel Aviv, Izrael
 |
| Politička stranka
 | HaMa'arakh Laburistička stranka
 |
| Supružnik
 | Leah Rabin
 |
| Zanimanje
 | vojni časnik
 |
| Vjera
 | ateist
 |
|

---

Potpis
 |
|  |

**Yitzhak Rabin** (čitaj: Jicak Rabin, 1922. - 1995.), izraelski vojnik i političar, rođen je u Jeruzalemu, gdje je završio poljoprivrednu školu. Rabin se borio u židovskom Palmachu protiv britanskih vlasti te je sudjelovao u oružanim akcijama protiv vichyjevske Francuske u Siriji i Libanonu. Tijekom Prvog izraelsko-arapskog rata 1948. vodio je obranu Jeruzalema, a u završnoj fazi rata vodio je operacije protiv Egipćana u pustinji Negev. Rabin je brzo napredovao u redovima izraelske vojske te je 1964. postao načelnik glavnog stožera. Njegove zamisli o brzoj mobilizaciji pričuve i uništenju neprijateljskog zrakoplovstva na zemlji pokazale su se odlučujućima u ratu 1967.(više na Bliskoistočni sukob). Godinu dana nakon rata okončao je vojnu karijeru i preuzeo mjesto veleposlanika u Sjedinjenim Američkim Državama. Godine 1973. ušao je u politiku te nakon ostavke Golde Meir 1974. postao peti izraelski premijer i prvi rođen na izraelskom tlu. U travnju 1977., nakon serije skandala, prisiljen je predati vodstvo stranke Shimonu Peresu. Od 1984. do 1990. Rabin je bio ministar obrane te je djelomično odgovoran za politiku čvrste ruke prema Palestincima u početku Intifade. Godine 1992. vratio se na čelo Laburista i nakon izbora postao premijer. Nakon tajnih pregovora, 1993. potpisao je sporazum s dugogodišnjim neprijateljem Yasserom Arafatom, a 1994. zajedno s izraelskim ministrom vanjskih poslova Shimonom Peresom i Yasserom Arafatom podijelio je Nobelovu nagradu za mir. Na mirovnom skupu 1995. ubio ga izraelski ekstremist a njegova će smrt biti nenadoknadiv gubitak bliskoistočnom mirovnom procesu.
# Jody Williams

*Za ostale upotrebe, pogledajte Jody Williams (razvrstavanje).*

| Jody Williams |
| --- |
| Williams u maju 2010. |
| Rođenje | 9. oktobra 1950.  (1950-10-09) Rutland, Vermont, SAD  |
| Nacionalnost | američka |
| Obrazovanje | * University of Vermont
* School for International Training
* Johns Hopkins University
 |
| Zanimanje | aktivist |

**Džodi Vilijams** (engleski: *Jody Williams*; 9. oktobar 1950) američka je politička aktivistkinja poznata po svom radu na zabrani protivpešadijskih mina, zaštiti ljudskih prava (posebno prava žena) i promociji novih shvatanja u oblasti bezbednosti u savremenom svetu. Dobitnica je Nobelove nagrade za mir 1997. „za rad na eliminisanju i zabrani protivpešadijskih mina.“

## Povezano

* Spisak dobitnica Nobelove nagrade

## Reference

## Vanjske veze

* Saopštenje na zvaničnom sajtu Nobelove nagrade
# Širin Ebadi

| Shirin Ebadi |
| --- |
|  |
| Rođenje | 21. lipnja 1947. Hamedan, Iran  |
| Nacionalnost | Iranska |
| *Alma mater* | Teheransko sveučilište |

**Širin Ebadi** (*Ŝirin Ebādi* ; 21. lipnja 1947., Hamedan, Iran) iranska je odvjetnica, borac za ljudska prava i osnivačica Centra za obranu ljudskih prava u Iranu. 10. listopada 2003. Ebadi je nagrađena Nobelovom nagradom za mir za značajne i pionirske napore u borbi za ljudska prava, pogotovo prava žena, djece i izbjeglica. Prva je Iranka i prva muslimanka koja je dobila tu nagradu.

2009. godine, Ebadinu su nagradu navodno zaplijenile iranske vlasti, iako je kasnije iranska vlada to demantirala.

## Reference

## Vanjske veze

* Širin Ebadi na web stranici Nobelove nagrade
* Autobiografija Širin Ebadi na web stranici Nobelove nagrade
* Nobelova nagrada - predavanje
# Grameen Banka

Sjedište banke Grameen u Dhaki
**Grameen Banka** (Bangla: গ্রামীণ ব্যাংক) je mikrofinancijska organizacija osnovana u Bangladešu s ciljem da da je male zajmove (poznate pod nazivom mikrokrediti) siromašnim ljudima bez da se traži jamčevina. Sistem se temelji na ideji da siromašni imaju vještine kojima se ne mogu koristiti. Banka također prihvaća pologe, pruža druge usluge te se bavi razvojnim projektima u tekstilnoj i telekomunikacijskoj industriji, te energetici. Organizacija i njen osnivač Muhammad Yunus su zajedno dobili Nobelovu nagradu za mir godine 2006.

## Reference

## Vanjske veze

* Official Grameen Bank Site
* Grameen Foundation Australia, replicating the Grameen Bank model within South East Asia
* gramBangla, Australian Bangladeshi Community Grameen Support Group
* One World, author Paul Sinclair
* Grameen Bank: Taking Capitalism to the Poor Arhivirano 2007-02-07 na Wayback Machine-u, a study by members of the Columbia Business School
* A video by Muhammad Yunus talking about Grameen Bank [1] Arhivirano 2006-01-05 na Wayback Machine-u
* Measuring the Impact of Microfinance: Taking Stock of What We Know Arhivirano 2006-09-27 na Wayback Machine-u; Nathanael Goldberg, December 2005.
* Business-Social Ventures: Reaching for Major Impact Arhivirano 2006-06-14 na Wayback Machine-u; changemakers.net, Nov 2003
* Grameen II: The First Five Years, 2001-2006 Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u; Stuart Rutherford et al for MicroSave, February 2006.
* Criticism Arhivirano 2007-03-22 na Wayback Machine-u
# Muhammad Yunus

| Muhammad Yunus |
| --- |
| Muhammad Yunus (2014) |
| Rođenje | 28. juna 1940.  (1940-06-28) |

**Muhammad Yunus** (Bengali: মুহাম্মদ ইউনুস *Muhammod Iunus*) (28. 6. 1940.-) je bangladeški bankar i ekonomist. Poznat je po uvođenju i razvoju koncepta mikrokredita, odnosno davanju sitnih zajmova za poduzetnike koji su previše siromašni da bi se kvalificirali za tradicionalne bankovne zajmove. Yunus je također poznat i kao osnivač Grameen Banke. Godina 2006. Yunus i njegova banka su zajedno primili Nobelovu nagradu za mir, što je obzrazloženo njihovim nastojanjem da razviju ekonomiju i društvo odozdo. Yunus je dobio još nekoliko međunarodnih priznanja, uključujući Svjetsku nagradu za hranu. Napisao je knjigu *Bankar siromašnih* te je osnivač Fondacije Grameen.

## Napomene

## Vanjske veze

* Yunus's autobiography
* PBS Biography Arhivirano 2006-10-26 na Wayback Machine-u An article on Muhammad Yunus and Grameen Bank.
* A short biography

* Grameen Bank, Yunus's dream
* Yunus' biography - The World Food Prize Arhivirano 2007-08-24 na Wayback Machine-u
* SAJAforum.org Q&A from around the world with Muhammad Yunus (audio/MP3 42 minutes)
* A speech by Muhammad Yunus
* Profile: 'World banker to the poor'
* Article on Muhammad Yunus at BusinessWeek, December 26, 2005
* CNN article Arhivirano 2017-07-07 na Wayback Machine-u The birth of micro credit, 2001.
* A video by Muhammad Yunus talking about Grameen Bank Arhivirano 2006-01-05 na Wayback Machine-u
* An interview with him
* Banker to the Poor by Muhammad Yunus Arhivirano 2013-09-06 na Wayback Machine-u
* Audio-Interview with M. Yunus, by Wolfgang Blau (a.k.a. Harrer) and Alysa Selene, ZDF Germany Arhivirano 2008-12-15 na Wayback Machine-u
# Leymah Gbowee

| Leymah Gbowee |
| --- |
| Gbowee 2011. godine (fotografija: Jon Styer/EMU) |
| Rođenje | Leymah Roberta Gbowee 1. februara 1972.  (1972-02-01) Centralna Liberija  |
| Nacionalnost | liberijska |
| Obrazovanje | AA diploma socijalnog rada na Mother Patern College of Health Sciences u Monoriviji; MA u transfomracciji sukoba, Eastern Mennonite University, Harrisonburg, Virginia, SAD |
| Zanimanje | ekonomist poslovna žena aktivist |
| Poznat/a po | Women of Liberia Mass Action for Peace i *Pray the Devil Back to Hell* |
| Vjeroispovijest | kršćanstvoa (luteranstvo) |
| Nagrade | Nobelova nagrada za mir 2011. godine |
| **Sajt** LeymahGbowee.com |

**Lejma Gvobi** (engleski: *Leymah Gbowee*; 1. februar 1972) liberijska je aktivistkinja za mir, organizatorka mirovnog pokreta koji je doveo do okončanja Drugog liberijskog građanskog rata 2003. U saradnji sa Elen Džonson Serlif, Gbovijeba je uticala da se rat privede kraju, nakon čega je u Liberiji zavladao period mira, čime je omogućeno da na narednim izborima 2005. Serlifova bude izabrana za predsednicu i time postane prva žena na čelu jedne afričke zemlje.

Zajedno sa Elen Džonson Serlif i Tavakul Karman, Gvobijeva je 2011. osvojila Nobelovu nagradu za mir „zbog nenasilne borbe za sigurnost žena i ženska prava za puno učešće u izgradnji mira.“

## Povezano

* Spisak dobitnica Nobelove nagrade

## Reference

## Vanjske veze

* Saopštenje na zvaničnom sajtu Nobelove nagrade
# Liu Xiaobo

| Liu Xiaobo 刘晓波 |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1955-decembra-28)28. decembra 1955. Changchun, Jilin, Kina |
| Smrt | 13. jula 2017. (dob: 61) Shenyang, Liaoning, Kina |
| Nacionalnost | kineska |
| Supružnik | Tao Li (bivša supruga) Liu Xia (v. 1996 ﻿–﻿  his death 2017) |
| Obrazovanje |
| *Alma mater* | Univerzitet u Jilinu Pedagoški univerzitet u Pekingu |
| Zanimanje | književnik, politički komentator, aktivist |
| Opus |
| Nagrade |
|  **Nobelova nagrada za mir** |

| Liu Xiaobo
 |
| --- |
| Pojednostavljeni kineski
 |  刘晓波  |
| Tradicionalni kineski
 |  劉曉波  |
|

| Transkripcije
 |
| --- |
| Mandarinski
 |
| - Hanyu Pinyin
 | Liú Xiǎobō
 |
| - IPA
 | [ljǒʊ ɕjɑ̀ʊ.pɔ́] |

 |

**Liu Xiaobo** (kín. 刘晓波, pinyin: Liu Xiǎobō, Čangčun, 28. prosinca 1955. - Shenyang, 13. srpnja 2017.) - kineski književni kritičar, povjesničar, aktivist za ljudska prava i politički zatvorenik u Kini. Dobitnik je Nobelove nagrade za mir 2010. godine.

Od 2003. godine bio je predsjednik Nezavisnog kineskog PEN centra. Zalaže se za političke reforme i ukidanje jednostranačkog sustava u Kini.

Kineske vlasti uhitile su ga 23. lipnja 2009. godine na temelju sumnje, da "izaziva podrivanje državne vlasti". Na temelju optužbe osuđen je na jedanaest godina zatvora.

Izabran je za dobitnika Nobelove nagrade za mir 2010. godine za "dugoročne i nenasilne napore u promicanju ljudskih prava u Kini". Kineske vlasti oštro su negodovale zbog toga i vršile diplomatski pritisak na brojne države u svijetu, kako bi se bojkotirala dodjela nagrade. Onemogućen mu je dolazak na dodjelu nagrade, kao i njegovoj obitelji i prijateljima. Bio je prvi Kinez koji je dobio Nobelovu nagradu, a da je prebivao u Kini. Također, bio je četvrti laureat u povijesti koji je Nobelovu nagradu za mir dobio za vrijeme boravka u zatočeništvu. Osim njega, to su bili i Carl von Ossietzky, Andrej Saharov i Aung San Suu Kyi. Bio je prvi laureat nakon Carla von Ossietzkog kojem je onemogućen dolazak na dodjelu Nobelove nagrade za mir.

Umro je u 61. godini 13. srpnja 2017. godine od raka jetre.

## Reference

## Vanjske veze
# Malala Yousafzai

| Malala Jusufzai |
| --- |
| Malala Jusufzai u Ovalnom kabinetu 2013. |
| Rođenje | Malala Jusufzai 12. jul 1997. Mingaora, Hajber-Pahtunva, Pakistan  |

**Malala Jusufzai** (pašt: ملاله یوسفزۍ, urdu: ل ملالہ یوسف زئی, Mingaora, 12. jul 1997.) je pakistanska učenica i aktivistkinja iz grada Mingaore koji se nalazi u provinciji Hajber-Pahtunva na severozapadu Pakistana. Poznata je kao borac za pravo na obrazovanje i prava žena, posebno u dolini Svat, gde su Talibani zabranili devojčicama da pohađaju školu. Tokom 2009, kada joj je bilo 11-12 godina, pisala je blog pod pseudonimom za Bi-Bi-Si. U tom blogu je opisivala svoj život pod talibanskom vlašću, njihovu borbu za prevlast nad dolinom Svat i iznosila je svoje stavove o obrazovanju za devojčice. Iste godine Njujork tajms je snimio dokumentarac o njoj. Svoju borbu je nastavila davanjem brojnih intervju za novine i televiziju. Već tada ju je Dezmond Tutu nominovao za Međunarodnu dečiju nagradu za mir koju je i dobila 2013.

Malala u Strazburu 20. novembra 2013.
Na nju je 9. oktobra 2012. pokušan atentat. Atentator je ušao u školski autobus prilikom njenog povratka iz škole i ispalio joj dva hica u glavu i vrat. Odgovornost za ovaj napad su preuzeli Talibani. Nakon atentata je bila u kritičnom stanju, ali joj se zdravstveno stanje poboljšalo pa je prebačena u Birmingem na dalje lečenje. Već 12. oktobra pedeset islamskih verskih lidera u Pakistanu je izreklo fatvu protiv onih koji su bili umešani u atentat. I pored toga Talibani su i dalje nameravali da ubiju nju i njenog oca.

Ovaj pokušaj atentata je pokrenuo podršku Malali Jusufzai širom sveta. Dojče vele je Malalu u januaru 2013. predstavio kao najpoznatiju tinejdžerku na svetu. Specijalni izaslanik Ujedinjenih nacija za globalno obrazovanje Gordon Braun je pokrenuo peticiju pod sloganom „Ja sam Malala“ sa ciljem da sva deca širom sveta do kraja 2015. budu u školama. Peticija je dovela do toga da je Pakistan ratifikovao prvu povelju o pravu na obrazovanje. Časopis Tajm je 29. aprila 2013. na svojoj naslovnoj strani objavio Malalinu fotografiju kao jedne od 100 najuticajnih osoba na svetu. U 2013. bila je nominovana za Nobelovu nagradu za mir. I pored toga što je bila među favoritima za dobijanje ovog priznanja, nagrada je dodeljena Organizaciji za zabranu hemijskog oružja. Tako je postala najmlađa osoba nominovana za ovu nagradu (16 godina) i prva devojčica koja je za nju ikada nominovana. U sedištu Ujedinjenih nacija je 12. jula 2013. održala govor o pravu na obrazovanje, a u septembru iste godine je svečano otvorila gradsku biblioteku u Birmingemu. Malala Jusufzai je dobitnica nagrade Suharov za 2013. Vlada Kanade joj je dodelila počasno državljanstvo zbog njene borbe za zaštitu ljudskih prava.

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Malala Yousafzai** |

## Reference
# Narges Mohammadi

**Narges Mohammadi** (perzijski: نرگس محمدی‎; Zandžan, 21. april 1972) iranska je aktivistkinja za ljudska prava. Bila je zagovornica masovne feminističke građanske neposlušnosti protiv obaveznog hidžaba u Iranu i glasna kritičarka hidžaba i programa čednosti iz 2023. godine. U maju 2016. godine, osuđena je u Teheranu na 16 godina zatvora zbog „osnivanja i vođenja ilegalne otcepničke grupe Legam”. Puštena je na slobodu 2020. godine, ali je vraćena u zatvor 2021. godine, gde je od tada izveštavala o zlostavljanju i samici zatvorenih žena. U oktobru 2023. godine, dok je bila u zatvoru, dodeljena joj je Nobelova nagrada za mir „za borbu protiv ugnjetavanja žena u Iranu i borbu za promociju ljudskih prava i slobode za sve”.

## Reference
# Kvartet za nacionalni dijalog

**Kvartet za nacionalni dijalog** (arap. رباعية الحوار الوطني التونسي, franc. *Quartet du dialogue national*), grupa četiriju organizacija koje su bile centralne u naporima za izgradnju pluralističke demokracije u Tunisu u osvit Jasminove revolucije 2011.

Kvartet je formiran u ljeto 2013. Dana 9. oktobra 2015. kvartetu je dodijeljena Nobelova nagrada za mir.

Kvartet za nacionalni dijalog čine sljedeće organizacije tuniskog civilnog društva:

* Tuniski opći savez rada (franc. *Union générale tunisienne du travail*, akr. UGTT)
* Tuniski savez industrije, trgovine i obrta (franc. *Union tunisienne de l'industrie, du commerce et de l'artisanat*, akr. UTICA)
* Tuniska liga za obranu prava čovjeka (franc. *Ligue tunisienne des droits de l'homme*, akr. LTDH)
* Nacionalni red advokata Tunisa (franc. *Ordre national des avocats de Tunisie*).

## Referencije
# Grb Somalije

**Grb Somalije** je usvojen 10. oktobra, 1956. Leopardi koji drže štit, i bela petokraka zvezda se takođe nalaze na grbu koji je korišćen tokom italijanske uprave. Grb Somalije od 8. juna, 1919, je bio štit podeljen horizontalno talasastom belom linijom. Gornja polovina štita je bila plava sa leopardom prirodnih boja, i belom petokrakom zvezdom.

## Povezano

* Zastava Somalije

## Vanjske veze

* [1]
# Zastava Somalije

Zastava Somalije
**Zastava Somalije** usvojena je 12. listopada 1954. Dizajnirao ju je Mohammed Awale Liban. Prvobitna namjera je bila da zastavu koristi Britanski Somaliland, ali kada se on spojio sa Talijanskim Somalilandom, ova je zastava postala simbol ujedinjene države.

Prema autoru zastave, gospodinu Libanu, namjera je bila da zastava podsjeća na onu Ujedinjenih naroda. Ujedinjeni narodi pomogli su Somaliji da stekne neovisnost od Italije, i zastava je usvojena u čast UN.

Petokraka zvijezda simbolizira pet područja u kojima žive Somalci. To su Britanska Somalija, Talijanska Somalija, Francuska Somalija (Džibuti), Ogaden (Etiopija) i Okrug sjeverne granice koji kontrolira Kenija.

Heraldički opis zastave, blazon, glasi:

"*Azure, a mullet Argent*".
# Monsun

Monsun u brdima središnje Indije
**Monsunom** (od *mausim*, arap. godišnje doba) se naziva strujanje zraka u donjim dijelovima troposfere na vrlo velikim područjima u tropima i suptropima. Osnovno obilježje monsuna su monsunski vjetrovi vrlo stabilnog smjera koji se mijenja dva puta godišnje.

Monsunski vjetrovi a time i monsun kao takav posljedica su uglavnom kretanje zenita sunca između obratnica pa otuda i različitog zagrijavanja odnosno hlađenja pojedinih dijelova zemljine površine kao i skretanja smjera vjetrova zbog djelovanja coriolisove sile.

Najsnažnije izraženo monsunsko područje, a istovremeno od tuda potiče i naziv, je područje Indijskog oceana. Tu je i ishodište indijskog ali i sjevernoaustralskog i istočnoafričkog monsuna.

Monsun ima vrlo veliki utjecaj na klimu u područjima koja zahvaća, pa se klima na tim područjima naziva monsunska klima. To je posljedica vrlo velike vlage koju sa sobom donose monsunski vjetrovi. Područja imaju vrlo vlažna ljeta s puno monsunskih kiša pa s tim u vezi na tim područjima rastu monsunske šume kao zaseban tip šuma. Iz tog vrlo snažnog utjecaja na prirodu izvedeno je i ogromno značenje monsuna za gospodarstvo i kulturu tih područja, što posebno obilježava indijski monsun.

## Etimologija

Arapski pomorci su riječju "mausim" (što znači godišnje doba) nazvali fenomen jedne vrste vjetra u Arapskom moru koji mijenja smjer uporedo s godišnjim dobom. U osnovi, pojam monsun i danas označava promjenu smjera vjetra između godišnjih doba, iako se u novije vrijeme s razumijevanjem uzroka vjetra mijenja i značenje pojma. Značenje pojma se od oznake za fenomen vjetra godišnjeg doba proširilo do ukupnosti uzroka, dinamike i djelovanja koji uzrokuju fenomen. Radi boljeg razumijevanja pojma danas se koriste izrazi **monsunski sistem** ili i **monsunska cirkulacija**. U svakom slučaju, monsun je značajan klimatski faktor.
# Kokkai

| *Kokkai* *国会* |
| --- |
| 203. redovni saziv |
|  |
| Vrsta |
| Vrsta | Dvodomni |
| Domovi | Savjetnički dom Predstavnički dom |
| Historija |
| Osnovano | 3. svibnja 1947. |
| Prednik | Carski dijet 11. veljače 1889. |
| Vodstvo |
| Predsjednik Predstavničkog doma | Tadamori Ōshima, LDP (od 21. travnja 2015.) |
| Predsjednik Savjetničkog doma | Akiko Santō, LDP (od 1. kolovoza 2019.) |
| Struktura |
| Broj zastupnika | 710 |
|  |
|  |
| Mjesto zasjedanja |
|  |
|  Kokkai-gijidō, Tokijo |
| Web-stranica |
| www.sangiin.go.jp www.shugiin.go.jp |

Kokkai (japanski: **国会**) ili **Nacionalno vijeće** je dvodomni parlament Japana. *Kokkai* se danas sastoji od donjeg doma, Predstavničkog doma, te gornjeg doma, Savjetničkog doma. Zastupnici u oba doma parlamenta birani su izravno, paralelnim sustavom. Uz zakonodavnu ulogu, najvažnija funkcija parlamenta je izbor Premijera. *Kokkai* broji ukupno 722 člana u dva doma, 242 u gornjem i 480 u donjem domu.

Početak parlamenta datira iz 1889. godine, kada je, donošenjam Meijijevog ustava, uspostavljen Carski dijet. Svoj moderni oblik *Kokkai* je dobio 1947. godine usvajanjem poratnog Ustava, u kojem je određen kao najviši organ državne vlasti.

Zgrada parlamenta nalazi se u Tokiju.
# Plebejci

**Plebejci** (lat. *plebeii*, jedn. *plebeius*) bili su u antičkom Rimu svi punopravni građani koji nisu pripadali povlaštenoj društvenoj grupi patricija, te se u izvorima najčešće kolektivno označavaju kao *plebs* = ("puk").

Pravo poreklo razlike između patricija i plebejaca i dalje je nepoznato, i predstavlja jedno od najvažnijih nerešenih pitanja istorije starog Rima. Pretpostavlja se da sam naziv potiče od reči *pleo*, koja se u klasičnom latinitetu više nije upotrebljavala osim u složenicama (npr. *expleo*, *impleo*), a koja znači "puniti". Prema ovoj etimologiji, koja ipak nije sasvim pouzdana niti opšteprihvaćena, reč *plebs* bi se doslovno mogla prevesti kao "mnoštvo".

Ne postoje dokazi o bilo kakvim etničkim uzrocima ove podele na dve društvene grupe, niti ima dokaza da je ta podela postojala tokom perioda Rimskog kraljevstva. Prema analističkoj istoriografskoj tradiciji, u vreme vladavine Romula, Nume Pompilija i Tula Hostilija celokupno stanovništvo grada Rima nazivano je patricijama, jer su oni bili jedini stanovnici grada. Navodno su tek za vladavine Anka Marcija plebejci došli u Rim iz drugih latinskih gradova s kojima je Rim bio uspostavio diplomatske ili čak savezničke odnose. U vreme osnivanja republike plebejci su bili isključeni iz svih svešteničkih grupa i državnih položaja (magistratura), a Zakoni dvanaest tablica čak su zabranjivali brak između patricija i plebejaca. Ova je zabrana, navodno, ukinuta tek Kanulejevim zakonom 445. godine st. e. U isto vreme, međutim, plebejci su bili raspoređeni po tribama, služili su u vojsci i mogli su postati vojni tribuni.

Tokom prva dva veka rimske republike trajala je borba patricija i plebejaca, koja se konačno završila 287. godine st. e. potpunim formalnim izjednačavanjem prava obe društvene grupe. Ta je jednakost postignuta osnivanjem plebejskih skupština, ustanovljenjem položaja narodnih tribuna, koji su na neki način bili političke vođe plebejaca, uvođenjem položaja plebejskih edila, te posezanjem za secesijom kao najjačim oružjem plebejaca, koja je podrazumevala masovno iseljavanje plebejaca iz grada, što je prouzrokovalo drastično smanjenje odbrambene moći Rima. Prema analističkoj tradiciji, do secesije plebejaca došlo je ukupno tri puta, ali se danas smatra da je istorijski kredibilna samo poslednja secesija, do koje je došlo 287. god. st. e.

Tokom srednje republike plebejci su postepeno inkorporisani u senatorsku elitu. Do 1. veka st. e. mnogi od najuglednijih pripadnika senatorskog staleža bili su plebejskoga porekla. Pošto je patricijski status bio naslednog karaktera, vremenom su patricijske porodice izumirale, a njihovi ostaci su zajedno s imućnim slojem plebejaca formirali novu vladajuću elitu – nobilitet.