Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# René Lacoste

| René Lacoste
 |
| --- |
|   |
|  |
| **Profesionalna karijera:** 1922. - 1932.
 |
|  |
| **Osobni podaci** |
| **Država** |  Francuska
 |
| **Rođenje** | 2. srpnja 1904.  Pariz, Francuska
 |
| **Smrt** | 12. listopada 1996.  Saint-Jean-de-Luz, Francuska
 |
| **Nadimci** | *Le Crocodile*, *L'Alligator* |
| **Stil igre** | desnom rukom, jednoruki bekhend
 |
| **Singlovi** |
| **Osvojeni turniri** | 7
 |
| **Najbolji plasman** | **1.** (1926.) |
| **Grand Slamovi** |
|  Roland-Garros | **P** (1925, 1927, 1929) |
|  Wimbledon | **P** (1925, 1928) |
|  US Open | **P** (1926, 1927) |
| Olimpijske igre | ČF (1924) |
| **Parovi** |
| **Osvojeni turniri** | 4
 |
| **Grand Slamovi** |
|  Roland-Garros | **P** (1925, 1929) |
|  Wimbledon | **P** (1925) |
| **Ostali turniri** |
| Olimpijske igre |  Bronca (1924) |
| **Mješoviti parovi** |
| **Osvojeni turniri** | 0
 |
| **Grand Slamovi** |
|  US Open | F (1927, 1928) |
| **Timski turniri** |
| Davis Cup | **P** (1927, 1928) |

**Jean René Lacoste** (Pariz, 2. srpnja 1904. - Saint-Jean-de-Luz, 12. listopada 1996.) je bio francuski tenisač i biznismen, jedan od najboljih tenisača svoje generacije. Lacoste je dobio nadimak *Le Crocodile* zbog svog načina igre na teniskom terenu, a globalno je poznat i po tome što je 1929. godine svijetu predstavio Lacoste tenisku majicu.

Zajedno s Jeanom Borotrom, Jacquesom Brugnonom i Henrijem Cochetom, Lacoste je bio jedan od Četiri mušketira, francuskih teniskih zvijezda koje su dominirale svjetskim tenisom tokom 20-ih i 30-ih godina. Lacoste je osvojio ukupno sedam Grand Slam naslova, među kojima su Roland Garros, Wimbledon i US Open, ali nikada nije putovao u Australiju kako bi igrao i taj Grand Slam. Tokom 1927. i 1928. godine, Lacoste je bio prvi igrač svijeta.
# Dolores del Río

| Dolores del Río |
| --- |
| glumica |
| Dolores del Río u 1947 |
| Biografske informacije |
| Rođenje | María de los Dolores Asúnsolo y López-Negrete (1904-augusta-03)3. augusta 1904. Durango, Meksiko |
| Smrt | 11. aprila 1983. (dob: 78) Newport Beach, Kalifornija, SAD |
| Supružnik | * Jaime Martínez del Río  (v. 1921 ﻿–﻿  r. 1928)
* Cedric Gibbons  (v. 1930 ﻿–﻿  r. 1940)
* Lewis A. Riley  (v. 1959)
 |
| Partner | Orson Welles (1940–1943) |
| Roditelji | Jesus Leonardo Asúnsolo Jacques Antonia López-Negrete |
| Rodbina | Ramon Novarro (rođak) Andrea Palma (rođakinja) |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | glumica |
| Opus |
| Djelatni period | 1925–1978 |
| Potpis |
|  |

**Dolores del Río** (rođena kao **María de los Dolores Asúnsolo López-Negrete**; 3. august 1904 – 11. april 1983) bila je meksička glumica poznata kao prva latinoamerička zvijezda u Hollywoodu, koja je nakon karijere u klasičnom Hollywoodu postala i jednom od najvećih glumica Zlatnog doba meksičke kinematografije.

## Reference

## Vanjske veze

* Dolores del Río na sajtu IMDb
* Dolores del Río na Filmskoj bazi podataka TCM (`en`)
* Dolores del Río Arhivirano 2015-06-21 na Wayback Machine-u at the Cinema of Mexico site of the ITESM (`es`)
* Dolores del Río profile, Virtual-History.com
* Dolores del Río na Find a Grave
* The Dolores del Rio mural 1990 by artist Alfredo de Batuc, 6529 Hollywood Boulevard + Hudson St, Los Angeles, California Arhivirano 2020-07-29 na Wayback Machine-u
* Dolores del Rio statue on Hollywood-La Brea Boulevard Arhivirano 2009-06-12 na Wayback Machine-u
* Photographs of Dolores del Rio
# Christopher Isherwood

Christopher Isherwood (lijevo) i W.H. Auden (desnio) na fotografiji Carla Van Vechtena iz 1939. godine
**Christopher William Bradshaw Isherwood** (High Line, 26. august 1904 - Santa Monica, 4. januar 1986) bio je britanski pisac.

Pripadao je grupi naprednih pjesnika 1930-ih godina, te bio suradnik W.H. Audena u satiričnoj drami u stihovima "Pas pod kožom". Od 1946. je državljanin SAD-a, zatim član mističnog društva *Vedasta Society*, u kojem je surađivao zajedno s A. Huxleyjem. Prevodio je s francuskog (Baudelaire) i indijske vjerske spise. Značajan je satirik i analizator modernog društva.

Današnjoj publici je najpoznatiji po tome što su zbirke priče *Zbogom Berlinu*, gdje je opisao dekadentnu atmosferu Weimarske republike pred dolazak nacista na vlast poslužila kao podloga za dramu Johna Van Druttena *I am Camera*, koja je 1966. postala podloga za znameniti mjuzikl *Cabaret* kao i istoimeni film.

## Djela

* "Svi urotnici"
* "Spomenik"
* "Svijet uvečer"
* "Samac"
* "Sastanak kraj rijeke"
* "Gospodin Norris presjeda"
* "Zbogom Berlinu"
* "Lavovi i sjene"(autobiografija)
* "Christopher i njegovi" (autobiografija)
* "Moj guru i njegov učenik" (autobiografija)

## Vanjske veze

* Isherwoood exhibit at the Huntington Arhivirano 2008-06-13 na Wayback Machine-u
* *The Paris Review* interview
* LitWeb.net: Christopher Isherwood Biography Arhivirano 2009-02-27 na Wayback Machine-u
# Umberto II

Umberto II 1944.
King Umberto II
**Umberto II.** (15. rujna 1904. – 18. ožujka 1983), posljednji kralj Italije, poznat i kao *Majski kralj* (tal. *Re di Maggio*), rođen kao princ od Pijemonta. Treće je dijete kralja Viktora Emanuela III. i Jelene Petrović od Crne Gore.

Na prijestolje je došao nakon abdikacije svoga oca 9. svibnja 1964. i kraljem je bio do 12. lipnja 1946. (33 dana) zbog čega je i dobio svoj nadimak.

Nakon što su Talijani na referendumu glasovali za republiku, monarhija je formalno okončana 12. lipnja 1946., a kralj Umberto II otišao je u egzil, napustivši Italiju zauvijek.
# Lal Bahadur Shastri

|  |
| --- |
| Lal Bahadur Šastri |
|
Lal Bahadur Šastri |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | (1904-oktobra-02)2. oktobra 1904.
 |
| Mesto rođenja
 | Mughalsarai (Ujedinjene provincije britanske Indije, danas Utar Pradeš, Indija)
 |
| Datum smrti
 | 11. januara 1966.
 |
| Mesto smrti
 | Taškent, (Sovjetski Savez, danas Uzbekistan)
 |
| Državljanstvo
 | indijsko
 |
| Veroispovest
 | hinduizam
 |
| Politička partija
 | Indijski nacionalni kongres
 |
| Supružnik
 | Lalita Devi
 |
| Profesija
 | akademik
 |
| Mandat(i) |
| 2. predsednik vlade Indije
 |
| 9. jun 1964 — 11. januar 1966.
 |
| Prethodnik
 | Džavaharlal Nehru
 |
| Naslednik
 | Gulzarilal Nanda
 |
| ministar spoljnih poslova Indije
 |
| 9. jun 1964 — 18. jul 1964.
 |
| Prethodnik
 | Gulzarilal Nanda
 |
| Naslednik
 | Sardar Svaran Sing
 |
| ministar unutrašnjih poslova Indije
 |
| 4. april 1961 — 29. avgust 1963.
 |
| Prethodnik
 | Govin Balab Pant
 |
| Naslednik
 | Gulzarilal Nanda
 |
| uredi  |

**Lal Bahadur Šastri** (engleski: *Lal Bahadur Shastri*; 2. oktobar 1904 – 11. januar 1966) je bio indijski državnik, premijer Republike Indije posle Džavaharlala Nehrua, i lider partije Indijskog nacionalnog kongresa.

## Biografija

Bio je član pokreta Mahatme Gandija protiv britanske vlasti u Indiji. Studirao je na nacionalnom Univerzitetu u Kaši Vidiapita, gde je diplomirao i dobio zvanje *Šastri*. Potom se vratio u politiku i kao sledbenik Gandija, bio zatvaran nekoliko puta, ali je stekao uticajne pozicije u Kongresnoj partiji Ujedinjenih provincija, današnjem Utar Pradešu.
Šastri je dva puta biran za člana parlamenta Ujedinjenih provincija 1937. i 1946. godine, a nakon sticanja nezavisnosti Indije, bio je ministar za unutrašnje poslove i saobraćaj u Utar Pradešu. Ulazi u sastav centralnog indijskog parlamenta 1952. godine i uskoro postaje ministar za železnicu i transport. Godine 1961. imenovan je za ministra unutrašnjih poslova gde stiče reputaciju veštog posrednika. Tri godine kasnije, nakon Nehruove smrti Šastri postaje premijer 9. juna 1964. godine i nastavlja njegovu politiku nesvrstanosti i socijalizma. Kritikovan zbog nesposobnosti da se efikasno nosi sa ekonomskim problemima u Indiji, ali je stekao veliku popularnost i postao nacionalni heroj nakon pobede u Indijsko-pakistanskom ratu, koji je vođen 1965. godine zbog spornog regiona Kašmira. Šastri je umro od srčanog udara nakon potpisivanja mirovnog sporazuma sa pakistanskim predsednikom Ajub Kanom.

## Ostalo

Godine 1965. Šastri je postao počasni građanin Beograda.

## Reference

## Vanjske veze
# Alger Hiss

| Alger Hiss |
| --- |
| Alger Hiss prilikom svjedočenja pred Kongresom |
| Rođenje | (1904-novembra-11)11. novembra 1904. Baltimore, Maryland, SAD  |
| Smrt | 15. novembra 1996. (dob: 92) New York, SAD |
| Obrazovanje | Baltimore City College high school Johns Hopkins University Harvard Law School |
| Zanimanje | diplomat obavještajac (navodna) |
| Poslodavac | State Department (1936 - 1946) GRU (navodna) |
| Poznat/a po | predsjedanju osnivačkoj konferenciji UN u San Francisco osudi za krivoklestvo i optužbama za špijunažu u korist SSSR |
| Suprug/a | Priscilla Fenster Hobson (1903–1984) (1929﻿–﻿**Greška izraza: Neočekivani < operator**) Isabel Johnson (1985﻿–﻿**Greška izraza: Neočekivani < operator**) |
| Djeca | Tony Hiss |
| Roditelji | Mary Lavinia Hughes Charles Alger Hiss |
| Rodbina | Bosley Hiss, brat Donald Hiss, brat Anna Hiss, sestra Mary Ann Hiss, sestra |

**Alger Hiss** (11. novembar 1904 - 5. novembar 1996) bio je američki advokat i diplomat, poznat po tome što je 1945. predsjedao konferenciji u San Franciscu na kojoj su osnovani Ujedinjeni narodi, ali još više zbog toga što je nekoliko godina kasnije, na početku Hladnog rata pred kongresnim odborom raskrinkan kao prikriveni komunist i agent sovjetskih obavještajnih službi. Hiss je suđenje za špijunažu izbjegao zahvaljujući zastari, ali ne i za krivokletstvo, zbog koga je 1950. godine osuđen, te je nekoliko godina proveo u zatvoru. Do kraja je života opovrgavao optužbe o špijunaži, a sa njime se složio dio, prije svega liberalne i lijevo orijentirane američke javnosti, koji ga drži mučenikom i nedužnom žrtvom makartističkih progona.

Hissov lik, odnosno njegovo razotkrivanje pred kongresnim odborom, je američkom novinaru Allenu Druryju poslužilo kao inspiracija za zaplet njegovog znamenitog romana *Advise and Consent*.

## Vanjske veze

* The Alger Hiss Story FBI official site
* The Alger Hiss Case Arhivirano 2019-05-20 na Wayback Machine-u CIA Official Site
* The Alger Hiss Story Arhivirano 2012-10-24 na Wayback Machine-u Hosted by New York University
* Algar Hiss Interview, 1970 British Pathé Online Archive
* John Beresford, "YouTube Videos About Hiss-Chambers Case", Historians of American Communism, H-Net, Feb. 26, 2014.
# Edmund Veesenmayer

| Edmund Veesenmayer |
| --- |
|  |
| **Biografske informacije** |
| **Rođenje** | 12. studenog 1904.  Bad Kissingen, Njemačko Carstvo
 |
| **Smrt** | 24. prosinca 1977.  Darmstadt, Zapadna Njemačka
 |
| **Državljanstvo** |  njemačko
 |
| **Supruga** | Mary Veesenmayer
 |
| **Karijera** |
| **Čin** | SS-Brigadeführer
 |
| **Ratovi** | Drugi svjetski rat
 |
| **Jedinice** | Waffen SS
 |

**Edmund Veesenmayer** (Bad Kissingen, 12. studenog 1904. - Darmstadt, 24. prosinca 1977.), njemački političar, oficir SS-a i ratni zločinac. Veesenmayer je uvelike *"doprinio"* Holokaustu na području Hrvatske, Mađarske i Srbije. Bio je podređeni Ernsta Kaltenbrunnera i Joachima von Ribbentropa, a surađivao je i sa zloglasnim Adolfom Eichmannom.

Veesenmayer se NSDAP-u pridružio 1925. godine, a 1932. postaje član ekonomskih krugova, čime je stekao mnoge prijatelje na visokim pozicijama. Istovremeno s naredbom za napad na Jugoslaviju 1941., Hitler Veesenmayeru izdaje direktivu da na području budućih ostataka Jugoslavije pronađe pogodne osobe za rukovođenje novih, nacističkoj njemačkoj prijateljskih država koje će biti stvorene. Nakon nastanka NDH i Nedićeve Srbije, Veesenmayerov zadatak je bio pomoć u stvaranju državnih ustroja novonastalih kvislinških država, a to je radio kao član diplomatskog tima koji je boravio u Zagrebu. Imao je veliku ulogu u razvoju Holokausta u Hrvatskoj i Srbiji, te je žusrto proganjao hrvatske i srpske Židove. U ožujku 1944. postaje njemački predstavnik u Horthyjevoj Mađarskoj.

Na Ministarskom suđenju 1949. osuđen je na 20 godina zatvora, a kazna je 1951. smanjena na 10 godina. Na koncu je pušten 16. prosinca iste godine kada mu je kazna reducirana.

Nakon puštanja je živio sa suprugom u Geroldstrasse 43 u Münchenu. Njegovo financijsko stanje u ovo vrijeme nije bilo najbolje. Nedugo nakon puštanja, razveo sa od supruge Mary Veesenmayer i preselio se u Hamburg. Razvod je služeno potvrdio Zemaljski sud u Hamburgu 22. srpnja 1953. Nisu imali djece. Njegova je supruga ostavila njegovo prezime sve do svoje smrti. Između 1952. do 1955., Veesenmayer je radio kao predstavnik *Agrarmaschinenherstellera* u Iranu. No, posao nije išao naročito dobro pa je Veesenmayer tražio bolji posao.

U zadnjim godinama života, Veesenmayer je živio u Rosenhöhweg 25 u Darmstadtu. Godine 1977., Vessenmayer se razbolio i prevezen je u gradsku bolnicu gdje je i umro 24. prosinca od zatajenja srca.
# Antonín Novotný

| Antonín Novotný
 |
| --- |
|  |
|

---

7. predsjednik Čehoslovačke
 |
| Mandat 19. studenog 1957. – 22. ožujka 1968.
 |
| Prethodnik
 | Antonín Zápotocký
 |
| Nasljednik
 | Ludvík Svoboda
 |
|

---

Prvi sekretar Komunističke partije Čehoslovačke
 |
| Mandat 14. ožujka 1953. – 5. siječnja 1968.
 |
| Prethodnik
 | Klement Gottwald (kao predsjednik) |
| Nasljednik
 | Alexander Dubček
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 10. prosinca 1904.  Prag, Češka (tada  Letňany, Austro-Ugarska) |
| Smrt
 | 28. siječnja 1975.  Prag, Češka (tada  Čehoslovačka) |
| Politička stranka
 | KSČ
 |
| Supružnik
 | Božena Novotná
 |

**Antonín Novotný** (Letňany, 10. prosinca 1904. – Prag, 28. siječnja 1975.) bio je generalni sekretar Komunističke partije Čehoslovačke (KPČ) od 1953. do 1968. i predsednik Čehoslovačke od 1957. do 1968. godine.

Rođen je 1904. godine u Letnjanima. Članom KPČ postao je 1921. godine. Godine 1935, bio je delegat partije na Sedmom kongresu Kominterne. Uključio se u ilegalni rad nakon njemačke okupacije Čehoslovačke 1939., zbog čega je 1941. uhapšen i deportovan u koncentracioni logor Mauthauzen. U logoru je radio kao kapo. Izašao je iz logora, kada su ga oslobodile američke snage 5. maja 1945. godine.

Novotni je 1951. na kratko vreme postao sekretar partije, ali ga je zamenio Rudolf Slanski. Međutim, Slanski je 1953. bio osuđen kao "titoista" i zatvoren, pa je Novotni postao novi sekretar KPČ. Nakon smrti Klementa Gotvalda iste godine, Novotni je de fakto postao najuticajniji čovek u državi. Bio je izabran za sekretara partije 1958. i ponovno 1964. godine.

Novotni je s vremenom, zahvaljujući podršci iz Sovjetskog Saveza, potisnuo uticaj umerenijih vođa, Antonjina Zapotockog i Vilijama Širokog. Njih dvojica su postepeno morali da prepuste uticaj Novotnom, koji je nakon smrti Zapotockog 1957. godine postao novi predsednik Čehoslovačke.

Za vreme predsedovanja Novotnog, opozicija je zahtevala više sloboda i reformu socijalizma u zemlji. To je s vremenom dovelo do uspona novog rukovodstva na čelu s Aleksandrom Dubčekom. Novotni je bio prinuđen dati ostavku na mesto sekretara KPČ u januaru 1968, a zamenio ga je Dubček. Marta 1968, dao je ostavku i na mesto predsednika, a u maju se povukao iz Centralnog komiteta KPČ.

Posle sloma Praškog proleća 1968. i pokretanja procesa normalizacije, Novotni se vratio u Centralni komitet 1971. godine, ali nije stekao nov uticaj, s obzirom na bolest i novo rukovodstvo Gustava Husaka.

Umro je 1975. godine u Pragu.

## Vanjske veze

* Biografija

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Antonín Zápotocký** | **Predsjednik Čehoslovačke** 19 November 1957–22 March 1968
 | Slijedi: **Ludvík Svoboda** |
| Stranačke/partijske dužnosti
 |
| Prethodi: **Klement Gottwald** | **Prvi sekretar Komunističke partije Čehoslovačke** 1953–1968
 | Slijedi: **Alexander Dubček** |
# Božena Kraljeva

| Božena Kraljeva |
| --- |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1904-decembra-11)11. decembra 1904. Zagreb, Austro-Ugarska |
| Smrt | 12. jula 1989. (dob: 84) |

**Božena Kraljeva** (Zagreb, 11. prosinca 1904. - Zagreb, 12. srpnja 1989.) je bila hrvatska filmska, kazališna i televizijska glumica.

## Biografija

### Rani život

Rođena je u Zagrebu, 11. prosinca 1904. godine. S nepunih 17 godina zaposlila se kao činovnica u veletrgovini cipela i strojnog remenja "Frković i drug". Kako je bila lijepa i pristala, osjećala je potrebu za nečim što će je više ispunjavati. Upisala se zato u prvu filmsku, a zatim glumačku školu. Poslije odigrane uloge Berthe u Strindbergovom "Ocu", uprava HNK-a ocijenila je iznimnom njenu darovitost pa ju je angažirala kao glumicu.

### Karijera

U četiri desetljeća, Božena Kraljeva je na toj pozornici ostvarila golem broj uloga, psihološki duboko izrađene likove mladih heroina, komičnih i tragičnih žena, ljubavnica i starica. Bila je Julija, Ofelia i Desdemona, Andromaha i Kassandra, Lucićeva "Robinja", Dama s kamelijama. Poslije izvedbe Ane Karenjine, veliki kazališni znalac Marijan Matković zapisao je kako je u svojoj patnji, lutanju i traženju bila ozarena onom specifičnom Tolstojevskom čovječnošću. Kraljeva je nastupala i na radiju i televiziji. U životopis te velike umjetnice upisano je i to da je predavala glumu na Dramskoj akademiji u Zagrebu od 1955. do 1960. Nakon umirovljenja povremeno je glumila u manjim kazalištima, a njezina profinjena dikcija i suptilan scenski nastup i tada su izazivali divljenje publike.

Božena Kraljeva jedinstvena je glumačka osobnost u povijesti hrvatskog glumišta. Bila je istančana i odmjerena u gestikulaciji, osvajala je suptilnom scenskom pojavom i profinjenim govorom.

### Smrt

Umrla je u Zagrebu, 12. srpnja 1989. u dobi od 85 godina.

## Filmografija

### Filmske uloge

* "Nepokoreni grad" (1982.)
* "Ima nade za nomade" (1976.)
* "Bog igre" (1975.)
* "Sumorna jesen" kao stara gospođica (1969.)

### Filmske uloge

* "Pred odlazak" (1978.)
* "Ljubav i poneka psovka" (1969.)
* "Čamac za kron-princa" (1969.)
* "Posljednji Stipančići" (1968.)
* "Prijetnja" (1968.)
* "Priča o dva kamena" (1966.)
* "Kat" (1966.)
* "Oluja na ulici" (1965.)
* "Ratna noć u muzeju Prado" (1965.)
* "Čuvaj se senjske ruke" (1964.)
* "Nokturno u Grand hotelu" (1964.)
* "Doktor Knok" (1964.)
* "Patent 102" (1963.)
* "Pustolov pred vratima" (1961.)
* "Siva bilježnica" (1961.)
* "Pokojnik" (1961.)
* "Na taraci" kao Mara (1960.)
* "Susedi" (1959.)

## Vanjske veze

* Božena Kraljeva na sajtu IMDb
# Ferdinand Mannlicher

| Ferdinand Mannlicher |
| --- |
|  |
| Rođenje | Mainz  |
| Smrt | 20. januara 1904.  (1904-01-20) Beč, Austrougarska |
| Zanimanje | inženjer, konstruktor oružja |
| Poznat/a po | Mannlicherove puške |

**Ferdinand Manliher** (njemački: *Ferdinand Ritter von Mannlicher*; Majnc, 30. januar 1848 — Beč, 20. januar 1904) je bio austrijski inženjer, konstruktor streljačkog oružja.

Godine 1880. konstruisao je brzometnu pušku kalibra 11 mm s magacinom metaka u kundaku puške, koja je poboljšana ušla u naoružanje austrougarske vojske 1886. Potom je 1888. konstruisao novu pušku kalibra 8 mm, s magacinom ispod sanduka. Ovu pušku su uvele Njemačka (u kalibru 7,92 mm), Rumunija (6,5 mm), Holandija i druge države.

Uz ovo je konstruisao i brzometni karabin M.1890 kalibra 6 mm, automatsku pušku i dva automatska pištolja, M.1894 i M.1900.

## Povezano

* Paul Mauzer
* Džon Brauning
* Puška
* Pištolj

## Literatura

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973., knjiga peta, str. 274.

## Vanjske veze

* Biografija Arhivirano 2017-05-30 na Wayback Machine-u
# Murat V

|     Murat V |
| --- |
| Osmanski sultan |
| Kalif |
|  |
|  |
| Vladavina | 1876 |
| Period | Propadanje Osmanskog Carstva |
| Puno ime | Murad V |
| Rođenje | (1840-septembra-21)21. septembra 1840. |
| Smrt | 29. augusta 1904. (dob: 63) |
| Prethodnik | Abdülaziz |
| Nasljednik | Abdülhamid II |
| Supružnik od | Eleru Mevhibe Kadın Efendi Reftaridil Kadın Efendi Sahcan Kadın Efendi Meyliservet Haseki Kadın Efendi Rezan Haseki Kadın Efendi Cenaniyar Kadın Efendi Filizten Kadın Efendi Gevheri Kadın Efendi Teranidil Kadın Efendi |
| Potomstvo | Princ Şehzade Mehmed Selaheddin Efendi Princ Şehzade Suleiman Efendi Princeza Hadice Sultan Princeza Şehzade Seyfeddin Efendi Princeza Fehime Sultan Princeza Fatma Sultan Princeza Aliye Sultan |
| Kraljevska kuća | Kuća Osmanova |
| Dinastija | Osmanska dinastija |
| Otac | Abdülmecid I |
| Valide sultan | Shevkefza |

**Murat V.** (21. rujan 1840. - 29. kolovoz 1904.) je bio otomanski sultan.

Murat V. postaje sultan 30. svibnja 1876. godine poslije pobune koja svrgava njegovog rođaka Abdul Aziza .

Pod pritiskom upravljanja državom ovaj sultan jednostavno nije izdržao i psihički se slomio. Smjenjen je zbog mentalne nesposobnosti samo tri mjeseca kasnije.

Nasljeđen je od brata Abdul Hamida II. 31. kolovoza 1876. godine. Ostatak života s zdravljem koje mu se sada bez odgovornosti poboljšalo on provodi mirno i umire prirodnom smrću.

|  |
| --- |
| Murat V **Kuća OsmanaRođen/a:** 21. septembar 1840  **Umro/la:** 29. august 1904 |
| Kraljevske titule
 |
| Prethodi: **Abdülâziz** | **Sultan Osmanskog Carstva** 30. maj 1876 - 31. aug. 1876
 | Slijedi: **Abdul Hamid II** |
| Sunitske titule
 |
| Prethodi: **Abdülâziz** | **Kalif islama** 30. maj 1876 - 31. aug. 1876
 | Slijedi: **Abdul Hamid II** |
# William Ramsay

*Za ostale upotrebe, pogledajte William Ramsay (razvrstavanje).*

|  |
| --- |
|  **Sir William Ramsay** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 2. listopada 1852.  Glasgow, Škotska
 |
| Smrt
 | 23. srpnja 1916.  High Wycombe, Engleska
 |
| Državljanstvo
 |  Britansko
 |
| Narodnost
 |  Škot
 |
| Polje
 | Kemija
 |
| Institucija
 | Sveučilišni koledž u Bristolu (1880. – '87.) Sveučilišni koledž u Londonu (1887. – 1913.)
 |
| *Alma mater* | Sveučilište u Glasgowu Sveučilište u Tübingenu
 |
| Akademski mentor
 | Wilhelm Rudolph Fittig
 |
| Istaknuti studenti
 | Edward Charles Cyril Baly James Johnston Dobbie Jaroslav Heyrovský
 |
| Poznat po
 | plemeniti plinovi
 |
| Istaknute nagrade
 | Nobelova nagrada za kemiju (1904.)
 |

**Sir William Ramsay** (Glasgow, 2. listopada 1852. - High Wycombe, 23. srpnja 1916.), škotski kemičar koji je otkrio plemenite plinove. Za to je otkriće dobio Nobelovu nagradu za kemiju 1904.

Rođen je u Glasgowu 2. listopada 1852., gdje je i studirao na Sveučilištu Glasgow pod vodstvom Thomasa Andersona. Poslije toga odlazi u Njemačku na Sveučilište u Tübingenu, gdje kod Wilhelma Rudolpha Fittiga doktorira na ispitivanju toluičnih i nitrotoluičnih kiselina. Vratio se u Glasgow, gdje postaje Andersonov asistent u Andersonovom Koledžu. Profesor kemije u Bristolu postaje 1879. Tada je najviše radio u polju fizikalne kemije, odnosno na stehiometriji i termodinamici, kao i na evaporaciji i disocijaciji. Naslijedio je Alexandera Williamsona na prestižnom mjestu šefa katedre za kemiju na University Collegeu u Londonu. Tu je napravio najvažnija otkrića. Već u periodu od 1885. do 1890. objavljuje nekoliko značajnih radova o dušičnim oksidima.

John William Strutt Rayleigh je u travnju 1894. održao predavanje, kojem je prisustvovao William Ramsay. Rayleigh je otkrio razliku gustoće dušika dobivenog kemijskom sintezom i dušika izoloiranog iz zraka uklanjanjem poznatih komponenti. Poslije kratke diskusije o tom problemu, Ramsay je odlučio to istražiti. Do kolovoza Ramsay je otkrio tešku komponentu zraka, koja dotad nije bila poznata i koja nije imala bilo kakve kemijske reakcije. Taj plin su nazvali „argon“. Slijedećih godina otkriva neon, kripton i ksenon. On je također izolirao helij, koji je primjećen u spektru Sunca, ali nije bio nađen na zemlji. Helij je izolirao 1895. dok je tražio izvor argona. Bio je vođen Mendeljejevljevim periodnim sustavom, tako da je sistematski istraživao nedostajuće veze u novim grupama elemenata i tako je zapravo otkrio neon, kripton i ksenon (1898.). Tijekom 1910. izolirao je i radon.

Umro je 23. srpnja 1916. u mjestu High Wycombe.