Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Vladimir Horowitz

| Vladimir Horowitz |
| --- |
| Vladimir Horowitz |
| Lični podaci |
| Ime po rođenju | Vladimir Samojlovič Horowitz |
| Datum rođenja | 1. listopada 1903. Kijev, Rusko Carstvo |
| Datum smrti | 5. studenog 1989. New York, New York, SAD |
| Zanimanje | pijanist, pedagog |
| Muzički rad |
| Period aktivnosti | 1920. - 1989. |
| Žanr | klasična glazba |

**Vladimir Samojlovič Horowitz** (ruski: Владимир Самойлович Горовиц, *Vladimir Samojlovič Gorovic*; ukrajinski: Володимир Самійлович Горовиць, *Volodimir Samiilovič Horovic*) (r. Bedričev, Ukrajina, 1. listopada 1903. - u. New York, 5. studenog 1989.), američki pijanist ruskog podrijetla.

Smatran je jednim od najistaknutijih pijanista svih vremena. Njegova tehnika, korištenje boje tona i uzbudljivost njegova sviranja bili su legendarni. Iako su ga kritičari ponekad proglašavali sladunjavim i kičastim, imao je mnoštvo strastvenih sljedbenika i općenito se ubraja među najveće pijaniste dvadesetog stoljeća.

## Život i početak karijere

Sam Horowitz izjavio je da je je rođen u Kijevu, Ukrajina pod ruskim carstvom, no neki izvori za njegovo rodno mjesto navode Berdičev, Ukrajina. Njegova sestrična Natasha Saitzoff je u jednom intervjuu 1991. godine rekla da je svo četvero djece rođeno u Kijevu. Horowitzowa supruga, Wanda Toscanini, međutim, bila je uvjerenija da je rođen u Berdičevu. Rabinski dokumenti također potvrđuju rođenje u Berdičevu.

Rođen je 1903. godine, ali da bi ga prikazao mlađim radi izbjegavanja vojne službe da ne bi oštetio ruke, otac mu je tvrdio da je rođen 1904. godine. Godina 1904. pojavljivala se u mnogim referentnim djelima za vrijeme njegova života.

Horowitz je dobivaoo poduke u sviranju glasovira od najmlađe dobi, uglavnom je to činila njegova majka, koja je i sama bila kompetentna pijanistica. 1912. je došao na Kijevski konzervatorija, gdje je učio od Vladimira Puhalskog, Sergeja Tarnovskog i Felixa Blumenfelda. Otišao je s konzervatorija 1919. godine odsviravši Klavirski koncert No. 3 u d-molu Rahmanjinova za diplomski. Prvi solistički recital izveo je 1920. godine.

Zvijezda njegove popularnosti počela se naglo uzdizati i uskoro je počeo putovati Rusijom gdje su ga često plaćali kruhom, maslacem i čokoladom umjesto novcem, zbog gospodarskih teškoća u zemlji. U sezoni 1922/1923. izveo je 23 koncerta s jedanaest različitih programa samo u Lenjingradu 2. siječnja 1926. godine Horowitz se prvi put pojavio izvan domovine, u Berlinu. Nakon toga, svirao je u Parizu, Londonu i New Yorku. Horowitz se 1940. godine doselio u Sjedinjene Američke Države, a američkim građaninom postao je 1944. godine.

## Reference
# Evelyn Waugh

| Arthur Evelyn St. John Waugh |
| --- |
| Evelyn Waugh na fotografiji Carla Van Vechtena iz 1940. |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 28.10. 1903. London, Engleska |
| Smrt | 10.4. 1966. Taunton, Engleska |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | pisac |

**Evelyn Arthur St. John Waugh** (London, 28.10. 1903. - Combe Florey kraj Tautona, 10.4. 1966.) bio je britanski književnik

U oštrom satiričnom tonu opisuje život londonskih esteta i višeg društva u prvim godinama nakon Prvog svjetskog rata. Njegova britka satira o modernom društvu, njegovu materijalizmu i pomanjkanju osjećaja za vrednosti izražena je grotsknim, mračnim i fantastičnim tonovima.

Za vrijeme drugog svjetskog rata je služio u britanskoj vojsci te se priključio Randolphu Churchillu u njegovoj misiji kod Titovih partizana. Zajedno s drugim članovima misije je uspješno pobjegao pred njemačkim padobrancima za vrijeme desanta na Drvar.

**Djela**:

* "Uspon i pad",
* "Prezrena tjelesa",
* "Ljubljena",
* "Šaka praha",
* "Časnici i gospoda".

## Vanjske veze

* An Evelyn Waugh Web Site by David Cliffe Arhivirano 2004-04-07 na Wayback Machine-u
* Doubting Hall — A guided tour around the works of Evelyn Waugh
* Sponge Cakes with Gooseberry Fool: Evelyn Waugh was Odd Arhivirano 2007-09-20 na Wayback Machine-u
* Bibliography Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* BBC TV 2006 Documentary and clips
* The life and death of Evelyn Waugh @ *Ward's Book of Days*
* Evelyn Waugh na sajtu IMDb
# Konrad Lorenz

| Konrad Lorenz |
| --- |
| Konrad Lorenz |
| Rođenje | 7.novembar 1903. Beč, Austro-Ugarska  |
| Smrt | 27. februar 1989. Beč, Austrija |
| Poznat/a po | Nobelova nagrada za medicinu |

**Konrad Lorenc** (njemački: *Konrad Lorenz*; 1903-1989) je bio jedan od najistaknutijih prirodnjaka dvadesetog veka, dobitnik Nobelove nagrade za medicinu.

## Biografija

Rođen je 7. novembra 1903. godine u Beču, gde je 1928. uspešno završio studije medicine. Posle toga je počeo da studira prirodne nauke i 1933. je diplomirao na bečkom Filozofskom fakultetu zoologiju sa paleontologijom i psihologijom.

Sa nekoliko naučnih radova, Lorenc je postao pionir u istraživanju ponašanja ptica, a ubrzo i naučnik svetskog glasa. Vršeći brojne opite sa životinjama, pre svega pticama, Konrad Lorenc otpočinje proučavanje ponašanja životinja i čoveka. Doktorirao je 1937. godine na Filozofskom fakultetu u Beču, radom „Uporedna anatomija i psihologija životinja“, a posle Drugog svetskog rata bio je profesor na Univerzitetu u Minhenu. Godine 1973. dobio je Nobelovu nagradu za medicinu u znak priznanja za plodonosno naučno istraživanje korena ljudskog ponašanja.

Pored velikog broja stručnih radova, Lorenc je pisao i naučno-popularne knjige koje su prevedene na mnoge svetske jezike. Njegovo najpoznatije takvo delo je knjiga „Govorio je sa životinjama“, prevedena i na srpski jezik i štampana u izdanju „Srpske književne zadruge“.

Umro je 27. februara 1989. godine.

## Vanjske veze

* Njegova autobiografija, na sajtu posvećenom dobitnicima Nobelove nagrade Arhivirano 2001-12-03 na Wayback Machine-u
* Biografija na ruskom
# Bono Dobroslav Nedić

| Bono Dobroslav Nedić |
| --- |
|  |
| Rođenje | (1841-aprila-19)19. aprila 1841. Tolisa, Osmansko carstvo  |
| Smrt | 2. januara 1903. (dob: 61)  |

**Bono Dobroslav Nedić** (Tolisa,19. 4. 1841. — 2. 1. 1903), hrvatski pisac.

Početne škole završio je u Tolisi, u franjevački red stupio je 1857. Filozofsko-teološki studij vjerojatno je završio u Italiji. Proučavao je narodne umotvorine, pisao kraće priče, povijesne sastave, ali i upute za poljoprivrednike.

## Djela

* *Dva zarobljenika-događaj iz sedamnaestog vijeka* (1885),
* *Baron Josip Filipović ulazi s vojskom u Bosnu godine 1878.* (pjesma, 1887),
* *Kratka povijest župe, crkve i samostana toliškog* (1887),
* *Uputstvo za gajenje šljiva* (1889).
# George Gabriel Stokes

|  |
| --- |
| **George Gabriel Stokes** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 13. augusta 1819. Skreen, Sligo, Irska
 |
| Smrt
 | 1. februara 1903. Cambridge, Ujedinjeno kraljevstvo
 |
| Polje
 | Fizika, matematika
 |
| Institucija
 | Sveučilište u Cambridgeu
 |
| Poznat po
 | Stokesov zakon, Stokesov teorem, Navier-Stokesove jednadžbe
 |

**George Gabriel Stokes** (Skreen, 13. augusta 1819. – Cambridge, 1. februara 1903.), irsko-engleski matematičar i fizičar. Profesor matematike na Sveučilištu u Cambridgeu. Bio je tajnik (1854. – 1885.) i predsjednik (1885. – 1890.) Kraljevskog društva (eng. *Royal Society*). Autor je značajnih radova iz matematike (Stokesov teorem u analizi) i fizike (Stokesov zakon u hidrodinamici i optici). Dao je značajan doprinos razumijevanju dinamike fluida. Bavio se istraživanjem viskoznosti fluida i pridonio formulaciji jednadžba koje opisuju viskoznost (1845.), a koje se danas nazivaju Navier-Stokesove jednadžbe. Proučavajući površinske valove, razvio je nelinearnu teoriju solitona (1847.), vrlo intenzivih električnih i magnetskih polja stvorenih u svojstvenim rezonantnim područjima na mjestima znatnijih promjena koncentracije plazme izazvanih međudjelovanjem valova i čestica, te izveo izraz za grupnu brzinu valova (1876.), prvi je teorijski istraživao unutarnje valove (1847.). Važno je i njegovo proučavanje promjena sile teže na površini Zemlje (1849.).

Stokesov zakon, u hidrodinamici: strujnice i sile.
## Stokesov zakon

**Stokesov zakon**, u hidrodinamici, glasi: *sferno tijelo koje se giba u viskoznoj tekućini svladava silu otpora Fd koja iznosi*:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
gdje je: *η* - dinamička viskoznost, *v* - brzina tijela, *r* - polumjer.

Stokesov zakon, u optici, glasi: valna duljina luminiscentnoga zračenja uvijek je veća ili jednaka valnoj duljini istovrsnoga zračenja koje ju je izazvalo.

## Reference
# Matija Ban

Portret Matije Bana
**Matija Ban** (Petrovo Selo, 16. prosinca 1818. – Beograd, 14. ožujka 1903.) bio je pjesnik, dramatičar i diplomat iz Dubrovnika. Poznat je kao jedan od najranijih zagovornika Dubrovačkog srbokatoličkog pokreta.

## Biografija

Nakon završene gimnazije u Dubrovniku privatno je slušao filozofiju kod Anđela Maslača i pedagogiju kod Nika Arbanasa. U franjevački red stupio je 1834. godine, ali ga je već 1835. napustio. Bio je pristalica ilirskog pokreta i zagovornik ujedinjenja Dalmacije s Kraljevinom Hrvatskom, a kasnije se zalagao za ujedinjenje svih južnoslavenskih naroda. Pisao je drame, epske i lirske pjesme te povijesne i književne rasprave. Od 1839. do 1844. boravio je u Osmanskom Carstvu – u Carigradu i Bursi.

Godine 1844., u vrijeme ustavobraniteljstva kneza Aleksandra Karađorđevića, Matija Ban preselio se u Srbiju. Tu je bio iznimno cijenjen. Povjeravane su mu mnoge diplomatske misije u ime vlade. Boravio je tim povodom često i u Dubrovniku, a 1848. sudjelovao je u pokretanju lista na talijanskom jeziku *L'Avvenire*. S Medom Pucićem i Ivanom Augustom Kaznačićem 1849. pokrenuo je godišnjak *Dubrovnik cviet narodnog književstva*. Svojim ugledom zavrijedio je važno mjesto u Dubrovačkom srbokatoličkom pokretu. Redovni član Društva srpske slovesnosti (DSS) postao je 12. siječnja 1858. godine. Jedan dio Beograda po njemu je nazvan *Banovo brdo*.

## Reference
# Roy Bean

| Sudac Roy Bean |
| --- |
|  |
| Rođenje | 1825. Okrug Mason, Kentucky, SAD  |
| Smrt | 16. mart 1903. (dob: 77–78) Langtry, Okrug Val Verde, Teksas, SAD |
| Ostala imena | Law West of the Pecos (srpskohrvatski: *Zakon zapadno od Pecosa*) |
| Zanimanje | vozač kočija, ugogostitelj, mirovni sudac |
| Poznat/a po | poslu mirovnog suca koji je vodio iz vlastitog saluna |

**Phantly Roy Bean, Jr.** (o. 1825 – 16. mart 1903) bio je američki poduzetnik i ugostitelj, najpoznatiji po tome što je od 1880-ih do kraja života služio kao mirovni sudac u gradiću Vinegaroon u državi Teksas. Njegovo ekscentrično ponašanje, kao i "kreativno" tumačenje pravnih propisa, pri čemu je vlastiti salun koristio kao sudnicu, a svoje mušterije kao članove porote, učinilo ga je jednim od najživopisnijih ličnosti u historiji Divljeg Zapada. Iako je kasnije dobio reputaciju suca za vješanje, tokom karijere je samo dva puta izrekao smrtnu kaznu (od kojih je samo jedna izvršena), a nikada nije izrekao kaznu zatvora, preferirajući globe. Kasnije je postao čest lik u romanima, stripovima, filmovima i TV-serijama. Među njima se ističu hollywoodski filmovi *The Westerner* iz 1940. gdje ga je tumačio Walter Brennan i *The Life and Times of Judge Roy Bean* iz 1972. gdje ga je glumio Paul Newman.

## Literatura

* Davis, Joe Tom (1985), *Legendary Texians, Volume II*, Austin, Texas: Eakin Press, ISBN 0-89015-473-2 .
* Handbook of Texas Online, Texas State Historical Association: Bean, Roy
* C.L. Sonninchsen. *Roy Bean: The Law West of Pecos.* 1943. ISBN 0-8263-0846-5.
* Jack Skiles. *Judge Roy Bean Country.* Texas Tech University Press. ISBN 0-89672-369-0.

## Vanjske veze

* *The Life and Times of Judge Roy Bean* na sajtu IMDb
* *The Westerner* na sajtu IMDb
* *Judge Roy Bean* na sajtu IMDb
* Roy "Judge" Bean's grave
# Elektrolitska disocijacija

**Elektrolitička disocijacija** je razlaganje elektrolita na pozitivne ili negativne jone pod uticajem molekula rastvarača, npr.

NaCl → Na+ + Cl-
Disocijacija je posledica solvatacije kod polarnih rastvarača (npr: voda) u kojem polarni molekuli rastvarača okružuju rastvorak. U tom procesu dolazi do neutralisanja elektrostatičke privlačne sile među jonima rastvorka te se oni, solvatisani, udaljuju jedni od drugih, dakle postaju slobodni joni. Važno je uočiti da polarno rastvarač ne stvara jone već ih samo oslobađa iz kristala.

Zbog toga sposobnost disocijacije imaju jonska ili veoma jaka polarna kovalentna jedinjenja. Disosovani rastvor hemijskog jedinjenja naziva se elektrolit.

Disocijacija je povratna reakcija - ako se uklone molekuli polarnog rastvarača (uparavanje ili razblaživanjem manje polarnim rastvaračem dolazi do stvaranja neutralnih molekula koji mogu biti manje ili više rastvorni. Isto, dodatak jačeg eletrolita, koji ima zajednički jon sa slabijim, suzbija se disocijacija slabijeg.

Elektrolitičkoj disocijaciji u vodi su podložne sve rastvorljive soli, većina kiselina i baza. No, ne moraju sve da disosuju u istom stepenu. Na primer, sirćetna kiselina je rastvorna u vodi ali disosuje vrlo slabo u odnosu na sumpornu kiselinu.

Stepen disocijacije je merilo disocijacije jonskog jedinjenja i predstavlja odnos broja disosovanih prema ukupnom broju molekula. Mnogo važniji koncept je konstanta disocijacije.

Mnoga hemijska jedinjenja podležu disocijaciji sama od sebe. Npr. voda autodisosuje po šemi:

H2O + H2O → H3O+ + OH-
Stepen disocijacije ove reakcije u normalnim uslovima iznosi oko 10−7, što označava da na svakih 107 (10.000 000) molekula vode samo jedan podleže disocijaciji sam od sebe. Konstanta disocijacije vode je 10−14 i predstavlja osnovu za stvaranje pH skale.
PH dolazi od latinskih reči poentia hidrogenum, koje znači aktivnost vodonika i defenisana je kao negativni logoritam koncetracije H+ jona.
Elektrolitičku disocijaciju ne treba mešati sa elektrolizom.

Elektrolitička disociacija može da se odigra u nekoliko stepena u zavisnosti od kompleksnosti molekula koji se disocira.

## Izvori

## Vanjske veze
# Andranik Ozanijan

Andranik Ozanijan
**Andranik Toros Ozanian**, **Zoravar Andranik**, (armenski:  Անդրանիկ Թորոսի Օզանյան , Զորավար Անդրանիկ) (25.2. 1865 – 31.8. 1927.) bio je armenski general, aktivist i političar koji se u Armeniji smatra jednim od najvećih nacionalnih heroja.

Rođen je u gradu Şebinkarahisaru, koji se u 19. vijeku smatrao otomanskim dijelom Armenije, a danas pripada turskoj provinciji Giresun. Školovao se za tesara, a u mladosti se priključio armenskom nacionalnom pokretu te sudjelovao u nekoliko ustanaka protiv otomanskih vlasti.

Godine 1906. je emigrirao u Evropu, te u Genevi izdao knjigu Vojnih upustava za armenske gerilce. Za vrijeme prvog balkanskog rata se zajedno s Gareginom Ndjehom vodio armensku legiju pri bugarskoj vojsci. U tom ratu se istakao hrabrošču te primio brojna odlikovanja.

Za vrijeme prvog svjetskog rata je na strani Ruskog Carstva sudjelovao u kavkaskoj kampanji. Tada je zabilježio brojne pobjede, a nakon ruske revolucije i formiranja Demokratske republike Armenije je sudjelovao u kampanji čiji je cilj bio osigurati Karabah.

Zbog političkih sukoba unutar DRA, Ozanijan je 1919. napustio Armeniju te otišao u izgnanstvo u Fresno u američkoj Kaliforniji. Tamo je ostao do smrti. Njegovu želju da se pokopa u Armeniji nisu htjele ispuniti sovjetske vlasti, te je umjesto toga pokopan na pariškom groblju Père Lachaise 1928. godine. Godine 1999. svečano je pokopan na jerevanskom vojnom groblju Yerablur.

## Literatura

* General Andranik and the Armenian Revolutionary Movement, by Dr Antranig Chalabian, Michigan, 1988 ISBN:0962274119

## Vanjske veze

* General Andranik Ozanian
* Andranik Youth Club
# Prometejizam

**Prometejizam** (poljski: *prometeizm*) je naziv za poljsku vanjskopolitičku doktrinu koja je kao cilj imala razbijanje ili slabljenje ruske odnosno sovjetske države kroz potporu secesionističkih nacionalističkih pokreta, odnosno stvaranje što je moguće većeg broja suverenih nacionalnih država na njenoj teritoriji. Koncept je ime dobio po Prometeju, mitskom grčkom polubogu koji je ljudima poklonio vatru i tako ih oslobodio ovisnosti o bogovima. Njegov autor i glavni podstrekač je bio poljski vojskovođa i državnik Jozef Pilsudski, a od njegovog dolaska na vlast 1925. do izbijanja drugog svjetskog rata je, u manjoj ili većoj mjeri, predstavljala neslužbenu politiku Druge poljske republike koja je prometeističke napore nastojala potpomoći pružanjem financijske, logističke i obavještajne pomoći različitim secesionističkim organizacijama.

Glavni izvor podataka o prometeizmu je bio poljski vojni obavještajac Edmund Charaszkiewicz, koji je od 1927. do njemačke invazije bio zadužen za koordinaciju i vođenje prometeimstičkih aktivnosti. Nakon odlaska u emigraciju u Francuskoj je cijeli koncept opisao u knjizi izdanoj u februaru 1940.

## Povezano

* Poljski mesijanizam
* Međumorje
* Blisko inostranstvo
# Izložba kupovine Louisiane

**Izložba kupovine Louisiane** (*Louisiana Purchase Exposition*) bila je svjetska izložba održana godine 1904. u američkom gradu St. Louisu.

Izložba se originalno trebala održati godine 1903. kako bi se proslavila stogodišnjica kupovine Louisiane, ali je odgođena kako bi se omogućilo da na njoj sudjeluje što je moguće više država.

Izložba je poznata po pjesmi *Meet Me in St. Louis, Louis* koja je poslužila kao inspiracija za slavni holivudski mjuzikl *Meet Me in St. Louis*.

## Vanjske veze

* Online Exhibition by the Missouri Historical Society
* Homepage of the 1904 World's Fair Society
* 1904 World's Fair pages by Society member Mike Arhivirano 2010-07-21 na Wayback Machine-u
* At The Fair by 1904 WF Society member Lee
* Virtual Tour of the 1904 World's Fair Arhivirano 2010-01-13 na Wayback Machine-u
* Online Version of 1904 Illustrated Guide to the Fair
* Website for Forest Park (urban park located roughly on the site of the fair) Arhivirano 2015-07-19 na Wayback Machine-u
* Louisiana Purchase Exposition collection at the University of Delaware Library
* Another online exhibit of fair memorabilia Arhivirano 2009-12-27 na Wayback Machine-u
* An Edison company film of the Asia pavilion, at the Library of Congress
* *The World's Greatest Fair* na sajtu IMDb
* Web site for "The World's Greatest Fair. An award winning documentary directed by Scott Huegerich and Bob Miano of Civil Pictures.
* A large collection of stereoviews of the fairArhivirano 2011-05-03 na Wayback Machine-u
* The Forest City
* History of the Louisiana Purchase Exposition
* Official Catalogue of Exhibitors: Universal Exposition of 1904
* Index to The Universal Exposition of 1904
* Index to The World's Fair Bulletin
* *Final Report of the Louisiana Purchase Exposition Commission* at gutenberg
* 5/7/1904;The Opening of the Louisiana Purchase Exposition Arhivirano 2011-07-16 na Wayback Machine-u
* 7/16/1904;The Festival Hall, the Central And Dominating Structure of the Louisiana Purchase Exposition Arhivirano 2011-07-16 na Wayback Machine-u
* 8/6/1904;The Trained Animals At the World's Fair Arhivirano 2011-07-16 na Wayback Machine-u
* 8/20/1904;Pumping Machinery At the St. Louis Fair Arhivirano 2011-07-16 na Wayback Machine-u
* 8/27/1904;The War Department's Exhibit At St. Louis Fair.
* Information on the great pipe organ in Festival Hall that was installed in the John Wanamaker department Store in Philadelphia. Arhivirano 2010-05-11 na Wayback Machine-u
* The effect of the fair on Washington University Arhivirano 2010-06-03 na Wayback Machine-u
* Arthur Younger Ford (1861–1926) Photograph Albums Arhivirano 2010-06-04 na Wayback Machine-u - includes 69 photos taken at the fair.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:  Exposition Universelle (1900)  |  **Svjetske izložbe**  1904
 | Slijedi:  **Liège International**  |
# Ion Perdicaris

**Ion Perdicaris** (grčki: Ίων Περδικάρης; fonetski: **Ion Perdikaris**; 1840 - 1925) bio je američko-grčki pustolov, poslovni čovjek i plejboj, najpoznatiji po sudjelovanju u dramatičnim događajima 1904. godine, koji su po njemu dobili ime **Perdicarisov incident**.

Njegov otac Grigorios (Gregory) Perdicaris je bio rodom iz Atene te se doselio u Južnu Karolinu i oženio za pripadnicu jedne od tamošnjih najbogatijih porodica. Godine 1846. se preselio u Trenton u New Jerseyu i osnovao plinarsko poduzeće. Sin Ion se nakon izbijanja građanskog rata formalno odrekao američkog državljanstva i preuzeo grčko kako bi izbjegao konfiskaciju porodične imovine u Južnoj Karolini od strane konfederalnih (južnjačkih) vlasti.

Ion Perdicaris se poslije doselio u Tanger, gdje je otvorio zoološki vrt specijaliziran za rijetke ptice. Tamo je 1871. godine upoznao Ellen Varley, suprugu poznatog britanskog inženjera i izumitelja C. F. Varleya. Sa njom je započeo preljubničku vezu, koja je izazvala veliki skandal, a potom i razvod. Perdicaris se sa Ellen oženio i nastavio živjeti u Tangeru sa njihove dvoje djece. Povremeno je pisao i objavljivao knjige na temu života u Maroku.

18. maja 1904. su Perdicarosvu porodicu napali odmetnici u službi pobunjenog berberskog vođe Ahmeda al-Raisulija; Ion i njegov posinak Cromwell su oteti i uzeti za taoce. Al-Raisuli je za njihovo puštanje na slobodu od tadašnjeg marokanskog sultana Abdelaziza zatražio 70.000 američkih dolara otkupnine i kontrolu nad dvije pokrajine. Kada je vijest o otmici došla do tadašnjeg predsjednika Theodorea Roosevelta, on je, kako bi osigurao puštanje Perdicarisa kao američkog državljanina i natjerao sultana da ispuni otmičareve uvjete, naredio slanje mornaričke eskadre i malog odreda marinaca u Maroko. Taj je potez izazvao napetosti u odnosima sa Francuskom koja je pojačala vlastite trupe u Maroku, ali su Francuzi, kako bi izbjegli mogući sukob, diplomatskim putem ishodili od sultana da 21. juna ispuni al-Raisulijeve zahtjeve. Nakon toga su Perdicaris i njegov posinak pušteni. Roosevelt je cijeli incident vješto iskoristio u propagandne svrhe tokom Republikanske nacionalne konvencije i izbora koje je glatko dobio.

Perdicaris se tokom zarobljeništva sprijateljio sa svojim otmičarem, te su njegova svjedočanstva u američkoj, a kasnije i u zapadnoj javnosti stvorio romantičnu predodžbu al-Raisulija kao plemenitog borca za slobodu. Godine 1933. je, pak, američki historičar Tyler Dennett, u svojoj biografskoj knjizi o Rooseveltovom državnom sekretaru Johna Haya otkrio da Perdicaris uopće nije bio američki državljanin, odnosno da spektakularna demonstracija sile nije imala stvarnog povoda.

Perdicarisov incident je 1975. godine iskorišten kao predložak hollywoodskog filma *Vjetar i lav*, u kome su mnogi detalji promijenjeni, pa je tako Perdicaris od 64-godišnjeg muškarca pretvoren u mladu ženu po imenu Elen Perdicari, koju je tumačila Candice Bergen.

## Vanjske veze

* Hunt, B.J. "Varley, Cromwell Fleetwood (1828–1883)" in *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, 2004. Accessed 23 July 2005.