Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Johannes Janssonius

(`nl`) *Nieuwen Atlas* (1641)
(`la`) *Imperium CaroliMagni* (1657)
**Johannes Janssonius** (Arnhem, 1588. − Amsterdam, 11. juli 1664), nizozemski kartograf koji je živio i djelovao u Amsterdamu tokom 17. vijeka.

## Biografija

J. Janssonius rođen je u Arnhemu kao sin Jana Janszoona starijeg, izdavača i knjižara. Godine 1612. oženio je Elisabeth Hondius, kćer flandrijskog kartografa Jodocusa Hondiusa. Prve karte Francuske i Italije objavio je 1616. godine. Sedam godina kasnije otvorio je kartografsku knjižaru u Frankfurtu, a potom i u Danzigu, Stockholmu, Copenhagenu, Berlinu, Königsbergu, Ženevi i Lyonu. Nakon što je mu je prva žena umrla 1627. godine, dvije godine kasnije oženio je Elisabeth Carlier. Tokom 1630-ih osnovao je partnerstvo sa zetom H. Hondiusom i zajedno su izdavali *Mercator-Hondius-Janssoniusove* atlase.

Pod vodstvom Janssoniusa, Hondiusov atlas znatno je proširen i preimenovan u „Novi atlas” (lat. *Atlas Novus*). Godine 1638. imao je tri toma od kojih je jedan u potpunosti bio posvećen Italiji. Osam godina kasnije izdan je i četvrti tom o engleskim grofovijama koji je sadržavao karte slične atlasu W. Blaeua, izdanom godinu dana ranije. Iako je Janssonius na temelju tih podudaranja često optuživan za plagiranje, neke od uključenih karata izrađene su ranije ili obuhvaćaju različite regije. Do 1660. godine Janssoniusov atlas obuhvaćao je ukupno 11 tomova s radovima više stotina autora i bakrorezaca, zbog čega je naslovljen kao „Veliki atlas” (*Atlas Major*). Uključivao je i prikaze velikog broja gradova, 33 karte svjetskih mora (lat. *Atlas Maritimus*), te 60 karata starovjekovnih zemalja. Izdanja su štampana na nizozemskom, latinskom, francuskom i njemačkom jeziku.

Nakon Janssoniusove smrti, izdavačku kuću preuzeo je njegov zet J. van Waesbergen. Londonska knjižara *Moses Pitt* pokušala je objaviti cijeli Veliki atlas na engleskom jeziku, no 1683. godine nakon izdanja četvrtog toma ostali su bez sredstava.

## Povezano

* Historija kartografije

## Napomene

* **↑**1  U literaturi je ponekad imenovan i kao **Jan**, **Johann** ili **Ioannes**.

## Vanjske veze

* (`sh`) Ewald Felbar: *Jan (Johann) Janssonius* (Collectio Felbar)
* (`en`) Vintage Maps: *Johannes Janssonius*

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Johannes Janssonius** |
# Novozelandski engleski

**Novozelandski engleski jezik** ili **novozelandski engleski** (engleski: *New Zealand English*) je dijalekt engleskog jezika koji se govori na Novom Zelandu.

Nastao je u 19. vijeku zahvaljujući kolonistima sa Britanskog Otočja. Smatra se najmlađim od svih dijalekata engleskog jezika, koji je svoj poseban oblik dobio tek u posljednjih 150 godina. Najvažniji uticaji na razvoj novozelandskog engleskog su imali australijski engleski, britanski engleski u Južnoj Engleskoj, irski engleski, škotski engleski, prestižni "kraljevski engleski" (Received Pronunciation) te Māori jezik.

Dijalekt, kojim govore uglavnom Novozelanđani, bilo bijelci (Pakeha), bilo Maori, je po svom izgovoru najsličniji australijskom engleskom.

## Izvori

## Vanjske veze

* New Zealand Slang
* Origins of New Zealand English
* The Origins of New Zealand English Project Arhivirano 2009-04-28 na Wayback Machine-u at the University of Canterbury
* New Zealand Dictionary Centre Arhivirano 2006-05-01 na Wayback Machine-u
	+ New Zealand English in the 21st century Arhivirano 2006-08-21 na Wayback Machine-u
* Kiwi Words & Phrases Arhivirano 2010-02-09 na Wayback Machine-u
* One News: Kiwi Accent
* New Zild - The Story of New Zealand English
# Zeland

**Zeland** se može odnositi na:

* Grofovija Zeeland, istorijska zemlja na području današnje Nizozemske
* Zeeland (provincija), provincija u Nizozemskoj
* Seeland, grad u Njemačkoj

ili:

* Kraljevstvo Novi Zeland
	+ Novi Zeland

## Povezano

* Zelandija (razvrstavanje)
* Sjeland (razvrstavanje)
* Ziland (razvrstavanje)
# Cookov prolaz

Cookov prolaz na uvećanoj mapi Novog ZelandaPogled na Cookov prolaz s planine Kaukau.
**Cookov prolaz** je morski prolaz koji se nalazi između Sjevernog i Južnog otoka na Novom Zelandu. Prolaz spaja Tasmanovo more, na sjeveroistoku, s južnim Pacifikom na jugozapadu, a prolazi pored glavnog grada Novog Zelanda, Wellingtona. Na svojoj najužoj točki, prolaz je širok 22 kilometra, a smatra ga se jednim od najopasnijih i najnepredvidljivijih prolaza u svijetu.

Prolaz je svoje ime dobio po Jamesu Cooku, prvom Europljaninu koji je, još 1770. godine, prošao kroz njega. Na maorskom se naziva *Raukawa* ili *Raukawa Moana*.

Cookov prolaz poznat je po priči o Pelorusu Jacku, Rissovom dupinu koji je od 1888. do 1912. godine dočekivao i vodio brodove kroz Cookov prolaz. Pelorus Jack se najčešće pojavljivao na putu između Wellingtona i Nelsona, a postao je, nakon što ga je posada jednog broda pokušala ustrijeliti, godine 1904. prva pojedinačna životinja zaštićena zakonom u svijetu.
# Mount Cook

Te Wahipounamu - jugozapad Novog Zelanda| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Novi Zeland

Mount CookLokacija Mount Cooka u Novom Zelandu |
| Registriran | 1990. (14. zasjedanje) |
| Vrsta | Prirodno dobro |
| Mjerilo | vii, viii, ix, x |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

Satelitska snimka Mount Cooka
**Mount Cook** ili **Aoraki** (na maorskom) najviša je planina Novog Zelanda, visine 3754 m. Nalazi se u središnjem dijelu Južnih Alpi, koje se pružaju duž Južnog otoka. Mount Cook često posjećuju turisti i omiljeno je mjesto mnogih alpinista, a prvi koji su osvojili njegov vrh bili su novozelanđani Tom Fyfe, George Graham i Jack Clarke 1894. godine.

Nalazi se unutar istoimenog **nacionalnog parka Aoraki/Mount Cook** koji je osnovan 1953., ali je ovo područje uživalo zaštitu još od 1887. god.. Park ima površinu od 700 km² i sadrži preko 140 vrhova viših od 2.000 m, te 72 ledenjaka koja pokrivaju 40% parka. S njegovog istočnog dijela spušta se Tasmanov ledenjak, najdulji ledenjak Novog Zelanda, a sa zapadnog Hookerov ledenjak. NP Aoraki/Mount Cook zajedno s nacionalnim parkovima Tai Poutini, Mount Aspiring i Fiordland čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, Te Wahipounamu, koji se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Ime je dobio u čast kapetana Jamesa Cooka, koji je s posadom otkrio Novi Zeland 1770. godine. No, planinu su Maori zvali **Aoraki** (Maori su se isprva pisali *Aorangi*, što znači „čovjek”), što je osobno ime mitskog sina Rakinuija, nebeskog oca, koji je ostao smrznut u svom kanuu, Južnom otoku (maorski *Te Waka o Aoraki*, tj. „Aorakijev kanu”).

## Galerija

* Aoraki/Mount Cook
* Pogled sa sjevera.
* Pogled na Aoraki/Mount Cook iz hotela Hermitage, Mount Cook Village
* Gornji dio Tasmanova ledenjaka
* Pogles s jezera Tekapo.

## Reference

## Vanjske veze

* Putni vodič vezan za temu Mount Cook National Park na Wikivodiču
* Aoraki/Mount Cook National Park homepage (`en`)
# Južne Alpe

| Južne Alpe Kā Tiritiri o te Moana (maorski) |
| --- |
|  |
| **Koordinate** | 43°30′″S, 170°30′″E |
| Najviši vrh | Mount Cook (3,724 m)
 |
| Dužina
 | 500 km
 |
| Lokacija
 |
| Država
 |  Novi Zeland
 |
| Karta
 |
| Južne Alpeclass=notpageimage| Snijegom prekrivene Južne Alpe na mapi Novog Zelanda
 |

**Južne Alpe** (maorski: **Kā Tiritiri o te Moana**) su planinski masiv koji se proteže gotovo cijelom dužinom Južnog otoka na Novom Zelandu, dosežući najviše visine na zapadnoj strani otoka. Termin Južne Alpe uglavnom se koristi za cjelokupni masiv, dok pojedini manji dijelovi istog imaju zasebne nazive.

Južne Alpe uključuju i Glavnu razvodnicu Južnog otoka, koja dijeli slivove gušće naseljenog istočnog dijela otoka od onih na zapadu. Administrativno, Glavna razvodnica čini prirodnu granicu između regija Canterbury i West Coast. Najviši vrh Južnih Alpi je Mount Cook (3,724 m), ujedno i najviši vrh Novog Zelanda.

Panoramski prikaz jednog dijela Južnih Alpi.
# Fiordland

Te Wahipounamu - jugozapad Novog Zelanda| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Novi Zeland

 Položaj NP Fiordland na Novom Zelandu |
| Registriran | 1990. (14. zasjedanje) |
| Vrsta | Prirodno dobro |
| Mjerilo | vii, viii, ix, x |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

**Fiordland** je geografska regija u Novom Zelandu koja se nalazi na jugozapadnom dijelu Južnog otoka i pokriva trećinu novozelandske regije Southland. Većina Fiordlanda sastoji se od strmih Južnih Alpa, dubokih jezera i oceana. Ime "Fiordland" dolazi od varijanti pravopisa skandinavske riječi za vrstu strme doline, fjorda.
Ovaj dio Novog Zelanda ima jako vlažnu klimu s 6.300 mm oborina godišnje.

Jezero Marian u dolini Hollyford
Zima kod tunela Homer

## Povijest i stanovništvo

Fiordland nikada nije imao značajanu populaciju stanovništva. Čak su i Maori samo povremeno boravili za potrebe lova, ribolova i prikupljanja poludragog zelenog kamenja, „novozelandskog žada” - *pounamua*.

Od 1876. godine ovim područjem je upravljao okrug Fiord, sve dok nije uklopljen u okrug Wallace 1981. godine. Od 1989. godine pripada okrugu Southland koji je dio istoimene regije. Okrug Southland je najrijeđe naseljeno područje Novog Zelanda 2001. godine je imala samo 48 stanovnika, nema grada i mnoga područja su gotovo nepristupačna, osim brodovima ili zrakoplovima.

## Nacionalni park Fiordland

Gotovo cijeli Fiordland je 1952. godine ukomponiran u **Nacionalni park Fiordland**, koji je svojom površinom od 12.500 km² najveći park Novog Zelanda. Odlikuje se mnogim fjordovima, od kojih je najpoznatiji Milford Sound, te tjesnaci Doubtful i Dusky, dok se sa vrhova na sjeveru parka, Južnih Alpa, viših od 2.000 m, može vidjeti vrh Mount Aspriringa.

U Fiordlandu su smješteni i slapovi Browne Falls i Sutherland Falls, koji su među najvišim slapovima u svijetu, a također tu su i tri najdublja novozeladska jezera: Hauroko, Manapouri i Te Anau.

NP Fiordland zajedno s nacionalnim parkovima Tai Poutini, Mount Aspiring i Mount Cook čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, područje Te Wahipounamu, koje se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Ovo područje je prepoznato kao ekoregija umjerenih šuma jer zbog svoje izolacije njegovi raznoliki habitati podržavaju veliki broj endemičnih biljaka, kao što su šume bukve vrste *Nothofagus*, razne paprati i crnogorično drvo rimu (*Dacrydium cupressinum*).

* Vrh *Mitre Peak* koji se uzdiđe 1692 m iznad fjorda Milford Sound
* Slap Bowen u tjesnacu Milford
* Vrh Sheerdown Peak u blizini staze Milford Track
* Jezero Te Anau
* Mahovinom prekrivena prašuma u NP Fiordland

## Reference

## Vanjske veze

* Fiordland National Park, Department of Conservation (`en`)
* Turistička organizacija
# Ruapehu

Pogled na vulkan Ruapehu
**Ruapehu** ili **Mount Ruapehu** je aktivni vulkan i najveća planina Sjevernog otoka Novog Zelanda. Visina mu iznosi 2797 metra. Posljednju erupciju je imao 25. rujna 2007., a prije toga 2006. i 1946. godine. Izgrađen je uglavnom od andezita, počeo je eruptirati prije najmanje 250.000 godina. Njegova tri najveća vrha su Tahurangi (2797 m), Te Heuheu (2755 m) i Paretetaitonga (2751 m), između kojih se nalazi duboki krater s jezerom. Nalazi se 23 km sjeveroistočno od Ohakune i 40 kilometara jugozapadno od jezera Taupo.

## Vanjske veze

* Uspon na krater Ruapehu Arhivirano 2009-05-25 na Wayback Machine-u
# Taupo (jezero)

| Lake Taupo  |
| --- |
|  |
| Lokacija |
| Položaj | Taupo, Waikato, Sjeverni Otok |
| Države |  Novi Zeland |
| Hidrografija |
| Vrsta | kratersko jezero, oligotrofsko |
| Površina | 616 km² |
| Volumen | 59 km³ |
| Dužina | 46 km |
| Širina | 33 km |
| Dubina | 186 m |
| Hidrologija |
| Pritoke | Waitahanui, Tongariro, Tongariro |
| Odljev | Waikato |

**Lake Taupo** je jezero smješteno na Sjevernom otoku (North Island) Novog Zelanda. Sa površinom od 616 km2, predstavlja najveće jezero po površini na Novom Zelandu i drugo slatkovodno jezero po površini u Oceaniji (iza jezera Murray na Novoj Gvineji).

Lake Taupo ima opseg od oko 193 km, a najveća mu je dubina 186 m. Vodu mu odvodi rijeka Waikato River (najveća na Novom Zelandu), dok su mu glavne pritokeWaitahanui River, Tongariro Riveri Tauranga Taupo River. Poznat je po pastrvama, uključujući uvežene potočne i kalifornijske pastrve.

## Stvaranje jezera i vulkanske aktivnosti

Položaj

Lake Taupo se nalazi u kalderi koju je stvorila supervulkanska erupcija prije otprilike 26.500 godina. Prema geološkim nalazima, vulkan je erumpirao 28 puta u 27.000 godina. Uglavnom je izbacivao riolitsku lavu, iako je Mount Tauhara stvorena od dacitske lave.

Od svih tih erupcija je najpoznatija Hatepe erupcija iz 180. čije su efekte zabilježili kroničari u tadašnjoj Kini i Rimskom Carstvu.

## Vanjske veze

* Destination Lake Taupo
* Turangi and Lake Taupo Website Arhivirano 2018-02-04 na Wayback Machine-u
* Lake Taupo Webcam
* History and legends of Lake Taupo Arhivirano 2005-02-08 na Wayback Machine-u
* Lake Taupo water quality Arhivirano 2006-10-01 na Wayback Machine-u (includes bathymetric map)
# Kaldera

Satelitski prikaz Santorinija. U smjeru kazaljke na satu: Nea Kameni; Palea Kameni; Aspronisi; Therasia; Thera
Jezero Crater u Oregonu
**Kaldera** je geološki oblik koga stvara vulkan kada se uruši sam u sebe, tako stvarajući veliki i poseban oblik vulkanskog kratera. Kaldere mogu biti ispunjene vodom, pa nastaju kraterska jezera. Riječ 'kaldera' dolazi od španske riječi caldera što znači "kotao".

## Poznate kaldere

*Pogledajte i Kategorija:Vulkanske kaldere*

* Afrika
	+ Krater Ngorongoro (Tanzanija, Afrika)
	+ *V.* Evropa *za kaldere na Kanarskim Otocima*
* Asia
	+ Aira kaldera (Prefektura Kagoshima, Japan)
	+ Aso (Prefektura Kumamoto, Japan)
	+ Kikai kaldera (Prefektura Kagoshima, Japan)
	+ Krakatoa, Indonezija
	+ Pinatubo (Luzon, Filipini)
	+ Vulkan Taal (Luzon, Filipini)
	+ Jezero Toba (Sumatra, Indonezija)
	+ Planina Tambora (Sumbawa, Indonezija)
	+ Tao-Rusir kaldera (Onekotan, Rusija)
	+ Towada (Prefektura Aomori, Japan)
	+ Tazawa (Prefektura Akita, Japan)
* Amerike
	+ SAD
		- Mount Aniakchak (Aljaska,)
		- Jezero Crater na Mount Mazami (Nacionalni park Crater, Oregon, SAD)
		- Kilauea (Havaji)
		- Moku‘āweoweo kaldera na Mauna Loii (Havaji)
		- Katmai (Aljaska)
		- La Garita kaldera (Colorado)
		- Long Valley (Kalifornija, SAD)
		- Newberry kaldera (Oregon)
		- Mount Okmok (Aljaska)
		- Valle Grande (New Mexico)
		- Yellowstone kaldera (Wyoming)
	+ Drugi
		- Masaya, Nikaragva
* Evropa
	+ Askja (Island)
	+ Campi Flegrei (Italija)
	+ Jezero Bracciano (Italija)
	+ Caldera de Taburiente (La Palma, Kanarski Otoci, Španija)
	+ Glencoe, Škotska
	+ Santorini (Grčka)
	+ **Las Cañadas** na Teideu (Tenerifeu, Kanarski Otoci, Španija)
* Oceanija
	+ Jezero Taupo (Novi Zeland)
	+ Mount Warning (Australija)
	+ Blue Lake (Južna Australija) (Mt Gambier)
* Mars
	+ Olympus Mons kaldera
* Venera
	+ Maat Mons kaldera

## Vanjske veze

* USGS page on calderas Arhivirano 2007-07-05 na Wayback Machine-u
* The Caldera of the Tweed Volcano - Australia
* Largest Explosive Eruptions: New results for the 27.8 Ma Fish Canyon Tuff and the La Garita caldera, San Juan volcanic field, Colorado Arhivirano 2005-12-16 na Wayback Machine-u
# Kiviji

| Kiviji
 |
| --- |
|  |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Struthioniformes  |
| Porodica:
 | Apterygidae G.R. Gray, 1840 |
| Rod:
 | Apteryx Shaw, 1813 |
|  |
|   Apteryx mantelli
  Apteryx haastii
  Apteryx rowi
  Apteryx australis lawryi
  Apteryx australis australis
  Apteryx owenii
 |

**Kiviji** su porodica manjih ptica trkačica. Klasificirane su kao porodica u redu nojevki, iako ćemo ih, ovisno o inim klasifikacijama naći i u izumrlom redu moavki (Dinomithiformes), te kao poseban red - Apterygiformes. Uglavnom nastanjuju Novi Zeland.

## Vrste

* *Apteryx australis* - Obični kivi (podvrste: *Apteryx australis lawryi*, *Apteryx australis australis*)
* *Apteryx haastii* - Veliki pjegavi kivi
* *Apteryx mantelli* - Sjevernootočni smeđi kivi
* *Apteryx owenii* - Mali pjegavi kivi
* *Apteryx rowi*

## Drugi projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Kiviji** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Kiviji** |
# Christchurch

| Christchurch
 |
| --- |
|  |
|  |
| **Nadimak:** Garden City
 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **Gradonačelnik** | Bob Parker
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 1,462 km2 |
|  - **Urbano područje** | 452 km2 |
|  |
| **Stanovništvo** (2011.)procjena
 |
|  - **Grad** | 380 900
 |
|  - **Gustoća** | 258.7
 |
|  - **Urbano područje** | 382,200
 |
|  - **Urbana gustoća** | 845.6
 |
|  |
| **Vremenska zona** | NZST (UTC+12)
 |
|  - **Ljeto (DST)** | NZDT (UTC+13)
 |
| **Službena stranica** www.ccc.govt.nz www.ecan.govt.nz
 |
| Karta
 |
| Christchurch
 |

**Christchurch** čita se **Krajstčerč** je najveći grad Južnog otoka Novog Zelanda i drugi grad po veličini u državi. Leži na istočnoj obali otoka, sjeverno od poluotoka Banks. Kroz grad protiče rijeka Avon. Prema statističkim procjenama iz 2011. godine, grad je imao 380 900 stanovnika.

## Geografija

*Christchurch* leži u Canterburijskoj ravnici, koja je najplodnija dolina Novog Zelanda. Klima u *Christchurchu* je oceanska, ali oštrija u odnosu na zapadne dijelove Novog Zelanda. Ovaj grad je dosta sušan, godišnje padne oko 650 mm padavina godišnje. Apsolutni maksimum i apsolutni minimum su najekstremniji u zemlji. Prosečna temperatura u julu je 6,9 °C, a u januaru 16,3 °C. Najniža izmerena temperatura je -8 °C, a najviša 41,6 °C. U prosjeku ima oko 70 dana sa mrazom, ali ledenih dana nema. Svake druge godine u prosjeku pada snijeg. Klimu odlikuju nagli porasti i padovi temperature.

## Historija

Grad su osnovali naseljenici koji su doplovili 1850. / 51. sa pet brodova *New Zealand Company*. Isprva se njihovo naselje zvalo - *Canterbury*, ali su ga prezvali u *Christchurch* po imenu Oxfordskog koledža *Christ Church College* koji je jedan od najprominentnijih naseljenika Godley pohađao. Naselje je dobio status grada 1862. a status općine - 1868., koja je radikalno povećana 1903.

*Christchurch* je 4. septembra 2010. pogodio potres jačine 7,2 stupnjeva pri tom izazvavši veliku štetu od nekoliko milijardi dolara ali bez ljudskih žrtava. Nekoliko meseci kasnije, 22. februara 2011. pogodio ga je još jedan, slabiji - potres, ali je izazvao brojne ljudske žrtve i veća razaranja.

## Reference

## Vanjske veze

* *Christchurch*
* *Christchurch* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Golosjemenjače

| Golosjemenjače
 |
| --- |
|  |
| {{{slika\_opis}}}
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Pinophyta  |
| Razred:
 | Pinopsida  |

**Golosjemenjače** su biljke potpuno prilagođene životu na kopnu. Danas je poznato oko 800 vrsta koje se dijele na dvije skupine: četinjače i perastolisnate sjemenjače.

## Četinjače

Smrča
Ime četinjače dolazi od izgleda i građe njihovih tvrdih igličastih listova koji su kod najvećeg broja vrsta vazdazeleni (zimzeleni). To su, ponekad vrlo visoka, stabla ili grmovi, rasprostranjeni uglavnom sjevernom polutkom. Susrećemo ih najčešće u okviru šumske vegetacije. U Hrvatskoj autohtono je zastupljeno dvadesetak vrsta, unutar porodica: borovke, čempresi i tise. Među četinjače također spadaju najstarija živuća (do 4000 godina) i najveća stabla, mamutovci - izgrađuju šume u planinskom području zapada Sjeverne Amerike.

## Perastolisnate sjemenjače

Imaju peraste listove. Zastupljene su unutar porodica: cikadine i kositrenice.

## Razmnožavanje

U češerićima se nalaze spolni organi. Muške češeriće čine prašnički listovi skupljeni u rese. Svaki prašnički list ima dvije peludnice sa peludnim zrncima. U svakom peludnom zrncu su dvije nepokretne spolne stanice. Ženske češeriće čine plodni listovi. U svakom plodnom listu su dva sjemena zamatka sa ženskom spolnom stanicom. Sjemeni zameci leže otvoreno na plodnim listovima, i kažemo da su goli. Zato se ova skupina biljaka naziva golosjemenjače. Zrnca peluda su lagana, pa ih raznosi vjetar. Donese li ih do sjemenih zametaka ženskog češerića, dolazi do oprašivanja. Nakon oprašivanja dolazi do oplodnje. Iz oplođene jajne stanice nastaje klica-zametak nove biljke. Iz sjemenih zametaka na svakom plodnom listu nastaju dvije sjemenke. Zeleni plodni listovi se odrvene i rašire. Listovi sa sjemenkama čine plod, češer. Zreli češer je okrenut prema dolje. Sjemenke su lagane, ispadaju iz češera i raznosi ih vjetar. Zadržavaju pričuvnu hranu. U povoljnim prilikama sjemenke prokliju u novu biljku. Za oplodnju kod većine vrsta nije potrebna voda. Biljkama ginkgo i cikas je potrebna voda za razmnožavanje i imaju gibljive spermatozoide. Oni su dokaz evolucije i zovemo ih „živi relikti“.

## Podrijetlo

Golosjemenjače su prevladale Zemljom u paleozoiku. Dolaskom suhe klime papratnjače počinju izumirati, zbog nestašice vode potrebne za razmnožavanje. Među njima je bilo papratnjača, koje su umjesto spora imale sjemenke. Od njih su se razvile golosjemenjače.

## Značenje golosjemenjača

* Drvo – koristi se u građevinarstvu i kao sirovina za celulozu.
* Smola – pripadnici porodice borova i čempresa imaju smolu s ljekovitim svojstvima.
* Iglice – iglice borova se također koriste u farmaceutske svrhe.
* Hortikultura
# Srebrna paprat

| Srebrna paprat
 |
| --- |
|  |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Biljke  |
| Divizija:
 | Paprati  |
| Razred:
 | *Pteridopsida*  |
| Red:
 | *Cyatheales*  |
| Porodica:
 | *Cyatheaceae*  |
| Rod:
 | *Cyathea*  |
| Podrod:
 | *Cyathea*  |
| Sekcija:
 | *Alsophila*  |
| Vrsta:
 | C. dealbata  |
| Dvojni naziv
 |
| Cyathea dealbata (G. Forster) Swartz, 1801. |
| Sinonimi
 |
| * *Polypodium dealbatum* G. Forster, 1786.
* *Cyathea tricolor* Colenso, 1883.
* *Alsophila tricolor* (Colenso) Tryon, 1970.
 |

**Srebrna paprat** (*Cyathea dealbata*), znana i kao **ponga** (/ˈpɒŋə/) ili **punga** (/ˈpʌŋə/) je endemska vrsta paprati koja se može pronaći samo na Novom Zelandu. Paprati mogu narasti i do 10 metara visine, mada se rijetko mogu pojaviti i u prizemnoj formi. Iako su dominantno zelene, naličje im je srebrnkasobijele boje, odakle je i nastao naziv za ovu vrstu. Zbog te boje, srebrna paprat se može efektivno iskoristiti kao putokaz tokom noći.

Vrsta se Novom Zelandu pojavila relativno kasno, za vrijeme pliocena, a danas se može naći na dvama glavnim otocima te na istočnom dijelu otoka Chatham, uglavnom u sušim područjima. Uspješno raste u dobro isušenom humusu, a kasnije se lako prilagođava na suhe uvjete. Za najbolji rast, treba ju zaštititi od vjetra i u potpunosti izbjegavati led.

Srebrna paprat je floralni simbol Novog Zelanda te se koristi kao simbol unutar i izvan zemlje. Često se koristila kao simbol u kulturološke svrhe (npr. bila je simbol identifikacije za Novozelanđane u Drugom burskom ratu), a danas se nalazi na grbovima velikog broja nacionalnih reprezentacija (npr. nogometne i ragbijaške), a bila je i na, na referendumu odbačenom prijedlogu nove zastave Novog Zelanda.