Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Visoka Porta

**Visoka porta** (tur. bâb-i-âlî) ili samo **porta** je naziv koji se u diplomatskim krugovima koristio za Osmansko carstvo, divan, kancelariju velikog vezira ili vladu osmanske carvine.

Poreklo imena je u staroj orijentalnoj ceremoniji dobrodošlice kada se na vratima grada ili vladarske palate održavaju ceremonije primanja za inostrane predstavnike i poslanike. Francuski prevod otomanske reči *Bab'i'ali* (turski: *Bâb-i-âlî*), naime znači „visoka kapija“. Ova ceremonija je tumačena i kao interpretacija pozicije carstva na prelazu iz Evrope u Aziju.

Visoka Porta 2006 godine.
Od vremena vladavine Sulejmana I ovaj izraz je u Evropi postao sinonim za osmansku vladu u Carigradu. Od 1718. do 1922. to je bio naziv za vladu Osmanskog carstva, kako bi se napravila razlika u odnosu na sultanov dvor.

Osim toga, taj se naziv koristio i za zgrade u blizini Saraja, u kojima su bili smešteni razni državni organi, kao: Veliki vezirat, Ministarstvo spoljnih poslova, Unutrašnji poslovi, Državno veće i Carska kancelarija.

Tokom razdoblja ustava (vidi Mladoturci), funkcije Divana su zamijenjene sa carskom vladom, a "porta" se odnosilo na Ministarstvo spoljnih poslova. Tokom ovog perioda veliki vezir se odnosio na poziciju predsednika a veziri su postali Osmanski Senat.
# Entente cordiale

| *Entente Cordiale* |
| --- |
|
Francuska razglednica iz 1904. godine koja prikazuje Britanniju i Marianne kako zajednu plešu, što simbolizira anglo-francuski sporazum |
| **Generalno** |
| **Tip sporazuma** | međunarodni ugovor
 |
| **Jezici** | engleski, francuski
 |
| **Potpisivanje** | 8. travnja 1904.
 |
| **Stranke** |
|

|  | Strana 1
 | Strana 2
 |
| --- | --- | --- |
| Strane
 |  Ujedinjeno Kraljevstvo
 |  Francuska
 |
| Potpisnici
 |  Lord Lansdowne
 |  Paul Cambon
 |

 |

Entente Cordiale je skupni naziv za tri sporazuma koji su 8. travnja 1904. godine potpisani između Ujedinjenog Kraljevstva i Francuske, čime je formiran savez koji će oponirati Njemačkoj i Austro-Ugarskoj u Prvom svjetskom ratu. Tri sporazuma su bili:

1. **Deklaracija o Egiptu i Maroku** propisuje kako će Francuska poštovati britansku upravu u Egiptu, dok će Ujedinjeno Kraljevstvo dozvoliti Francuskoj kontrolu u Maroku. Također, sporazumom je dogovorena sloboda prolaza kroz Sueski kanal.
2. **Konvencija o Newfounlandu te Zapadnoj i Centralnoj Africi** propisuje kako se Francuska odriče svog prava na zapadnu obalu Newfoundlanda, mada zadržava pravo ribarenja. Zauzvrat, Britanija Francskoj prepušta grad Yarbutenda (blizu današnje granice Senegala i Gambije) te Îles de Los (danas dio Gvineje). Uređene su i granice britanskih i francuskih posjeda istočno od rijeke Niger.
3. **Deklaracija o Sijamu, Madagaskaru i Novim Hebridima** propisuje kako Britanija priznaje francusku sferu utjecaja u Sijamu istočno od rijeke Menam, dok Francuska priznaje britansku sferu zapadno od iste rijeke. Obje stranke su se odrekle bilo kakve ideje o aneksiji Sijama. Britanci su povukli svoj prigovor o francuskom uvođenju trgovinskih tarifa na Madagaskaru. Postignut je i sporazum oko Novih Hebrida.

Osim direktnih posljedica po kolonijalnu politiku, *Entente Cordiale* je dokinula gotovo tisućljetno razdoblje konflikta koje je postojalo između Francuske i Britanije, odnosno njihovih prethodnica i zamijenila *modus vivendi* koji je bio na snazi od kraja Napoleonskih ratova 1815. godine formalnim sporazumom. Zajedno s Anglo-ruskom antantom i Francusko-ruskom alijansom, *Entente Cordiale* čini osnovivicu saveza Antante, koji je bio jedna od sukobljenih strana u Prvom svjetskom ratu, a čiji su glavni članovi bili Ujedinjeno Kraljevstvo, Francuska i Rusko Carstvo.
# La Vie et la passion de Jésus-Christ

| La Vie et la passion de Jésus-Christ |
| --- |
| Režija | Lucien Nonguet Ferdinand Zecca |
| Uloge | Madame Moreau (Marija) Monsieur Moreau (Josip) |
| Studio | Pathé Frères |
| Premijera | maja 1903 (1903-05) |
| Trajanje | 44 min. |
| Zemlja |  Francuska |
| Jezik | nijemi |

**La Vie et la passion de Jésus-Christ** (srpskohrvatski: *Život i pasija Isusa Krista*) je francuski crno-bijeli nijemi film snimljen 1903. u režiji Luciena Nongueta i Ferdinanda Zecce. Radnja rekonstruira najvažnije događaje iz Novog zavjeta. Zbog dužine od 44 minuta, neobične za tadašnje filmske standarde, se naziva prvim ili jednim od prvih cjelovečernjim filmova; s druge strane historičari navode da je kompanija Pathé film distribuirala u dijelovima, ostavljajući prikazivačima da odluče žele li ga prikazati u nastavcima ili u komadu. Kao i neki drugi filmovi iz tog perioda, "koloriziran" je ručnim bojanjem.

## Vanjske veze

* *La Vie et la passion de Jésus-Christ* na sajtu IMDb
* IMDB reference
# Obrenovići

| Obrenović
 |
| --- |
|  svečani grb Obrenovića |
| Država
 | Srbija
 |
| Zvanja
 | knez,kralj
 |
| Posed
 | od Srbije
 |
| Osnivač porodice
 | Miloš Obrenović
 |
| Enobliranje
 | 1815.
 |
| Poreklo
 | srpsko
 |
| Današnji potomci
 | Obrenović, Martinović, Orlović
 |

**Obrenovići** su bili srpska vladarska dinastija u periodu 1815. - 1903. izuzev 1842. - 1858.

Njen rodonačelnik bio je knez Miloš Obrenović, a poslednji vladar kralj Aleksandar Obrenović. Za vreme vladavine Obrenovića Srbija je stekla nezavisnost na Berlinskom kongresu 1878. Zatim marta 1882. od kneževine je postala kraljevina.

Dinastija Obrenovića danas nema direktnih muških potomaka.

## Vladari

* 1815-1839, 1858-1860, knez Miloš Obrenović
* 1839-1842, 1860-1868, knez Mihailo Obrenović
* 1868-1889, knez Milan Obrenović, kralj od 1882. godine
* 1889-1903, kralj Aleksandar Obrenović

Šablon:Monarsi 1789-1945 sh.
# Rusifikacija

**Rusifikacija** (ruski: русификация) uglavnom označava prisilno usvajanje ruskog jezika i kulture, ili nekog drugog elementa vezanog za rusku kulturu, na prostorima gdje u većini ne žive etnički Rusi. Rusifikacijom se uglavnom označava prisilno uvođenje ruskog jezika u društvene ustanove Ukrajine, Bjelorusije, Litve, Latvije, Estonije, Finske, Gruzije i još nekih ne europskih država poput Kazahstana. Rusifikacija je pojam koji također podrazumijeva i rusko prisvajanje tuđih običaja i kulture te njihovo svrstavanje iskuljučivo pod ruski nazivnik odnosno rusku kulturu.

Za pojam rusifikacija također se vežu masovne migracije ruskog stanovništva u 17., 18., 19. i 20. stoljeću. Rusi danas imaju velike nacionalne manjine u Ukrajini, Bjelorusiji, Kazahstanu, Litvi, Latviji i Estoniji zbog povijesne politike vezane za rusifikaciju. Pojam također podrazumijeva i politički određena masovna raseljavanja autohtonog stanovništva u Ruskoj Federaciji i njoj susjednim državama.

## Posljedice rusifikacije

Najveće posljedice politike rusifikacije osjetili su mali kolonizirani euroazijski narodi na tlu današnje Ruske Federacije koji su se kroz nekoliko generacija asimilirali i posve nestali kao zasebna etnička cjelina. Veliki broj tih manjih naroda odnosno plemena posve se asimilirao odnosno integrirao u rusku kulturu i identitet.

Posljedice rusifikacije danas u velikoj mjeri osjećaju Bjelorusi i Ukrajinci s obzirom da je njihov slavenski jezik blizak ruskom jeziku. U Bjelorusiji danas vrlo malen broj stanovnika govori bjeloruskim jezikom, ne više od 10 posto, a mediji i državna televizija i dalje prate događanja isključivo na ruskom jeziku. U Ukrajini gotovo polovica stanovnika u privatnoj sferi govori ruskim jezikom, a mediji podjednako prate događanja na ukrajinskom i ruskom jeziku.

Baltičke države, Gruzija i Kazahstan zbog svoje veće kulturološke različitosti od Istočnih Slavena, osjećaju nešto manje rusifikacijske posljednice od dvije prethodno navedene države. U svim postsovjetskim državama većina stanovnika poznaje ruski jezik koji se u vrijeme Sovjetskog Saveza također službeno upotrebljavao u državnim institucijama i ostalim javnim ustanovama. Do sada najveće političko ograđivanje od daljenjeg procesa rusifikacije u 21. stoljeću provele su Litva, Latvija, Estonija i Ukrajina.

## Povezano

* Rusifikacija Ukrajine
* Rusofobija
* Ukrajinofobija

## Reference

## Vanjske veze

* Russification - Definition Arhivirano 2010-11-20 na Wayback Machine-u
* Russification in Lithuania Arhivirano 2005-08-27 na Wayback Machine-u
* Russification of Ukraine
# Armenska apostolska crkva

| Dio serije članaka na temu
Hrišćanstvo
 Kršćanstvo |
| --- |
| **Isus Hristos**
Rođenje · Krštenje · Učenje
Smrt · Uskrsnuće
**Osnove**
Apostoli · Evanđelje · Crkva
**Historija**
Rano kršćanstvo · Oci · Sabori
Ikonoklazam · Šizma · Križari
Reformacija · Ekumenizam
**Tradicije**

| Istočne
 |
| --- |
|
Pravoslavlje · Drevnoistočne crkve · Sirijsko hrišćanstvo · Asirska crkva

 |

| Zapadne
 |
| --- |
|
Rimokatolici · Luterani · Reformisti · Anglikanci · Anabaptisti · Baptisti · Menoniti · Metodisti · Adventisti · Svetosti · Pentekostalci · Envagelici · Fundamentalisti · Liberali

 |

| Netrinitarne
 |
| --- |
|
Jehovini svjedoci · Pokret Svetaca Posljednjih dana · Unitarijanizam · Hristadelfijanci ·

 |

**Teologija**
Stvaranje · Pad · Grijeh · Sud
Spasenje · Carstvo · Hristologija
Trojstvo (Otac, Sin, Sveti duh)
**Biblija**
Stari zavjet · Novi zavjet
Knjige · Kanon · Apokrifi

Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Armenska** ili **Jermenska apostolska crkva** (armenski: Հայաստանեայց Առաքելական Եկեղեցի, Hayasdaneaytz Arakelagan Yegeghetzi) je najstarija nacionalna crkva i jedna od najstarijih danas postojećih kršćanskih zajednica.

Službeno ime crkve je **Jedna sveta vaseljenska apostolska pravoslavna jermenska crkva** . Ponekad se za nju koristi izraz i **Gregorijanska crkva**, ali prethodni naziv preferira sama Crkva, s obzirom da apostole Bartolomeja i Tadiju smatra osnivačima, a Sv. Gregora Prosvjetitelja tek kao prvog službenog poglavara Crkve.

## Nastanak

Hrišćanstvo je prodrlo u Jermeniju još u vreme apostola, a službenom religijom je postalo u 4. veku zahvaljujući svetom Grigoriju Prosvetitelju. U 5. veku prihvatila je monofizitstvo da bi postala nezavisna od Kesarije Kapadokijske i Antiohije koje se nalaze pod vizantijskim uticajem. Jermenska crkva veoma rano ima svoju sopstvenu kulturu, jezik i azbuku (sastavio je Mesrob Maštoc). Istorijsko, nacionalno i kulturno središte svih Jermena jeste Ečmijadzin. Tokom istorije organizovali su se drugi centri za Jermene u dijaspori: 622. Jerusalimski patrijarhat, za Jermene u Jordanu i Palestini; 1441. Kilikijski katolikosat za Jermene u Libanu; 1461. Carigradski patrijarhat za Jermene u Turskoj.

## Povezano

* Spisak katolikosa Jermenije

## Reference

## Vanjske veze

* Jermenska crkva (zvanična prezentacija)
# Heppner, Oregon

| Hepner *Heppner* |
| --- |
|  |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Oregon
 |
| Okrug
 | Morou
 |
| Osnovan
 | 1887.
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 1.291
 |
| Gustina stanovništva
 | 4,0 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-8, leti UTC-7
 |
| Površina
 | 3,21 km²
 |
| Kopnena površina
 | 3,19 km²
 |
| Vodena površina
 | 0,03 km²
 |
|   |
| HepnerHepner (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 458 & 541
 |
| ZIP kod
 | 97836
 |
| FIPS kod
 | 33550
 |

**Hepner** (engleski: *Heppner*) je grad u američkoj saveznoj državi Oregon.

## Demografija

Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 1.291, što je 104 (-7,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 1.342 (96,2 %)
 | 1.183 (91,6 %)
 |
| Afroamerikanci
 | 0 (0,0 %)
 | 2 (0,2 %)
 |
| Azijati
 | 6 (0,4 %)
 | 4 (0,3 %)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 22 (1,6 %)
 | 48 (3,7 %)
 |
| Ukupno
 | 1.395
 | 1.291
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Heppner, Oregon** |

* United States Census Bureau
# Bern

| Bern
 |
| --- |
| Panorama gradaPanorama grada |
|  |
|

|  |
| --- |
|  **Grb** |

 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Švicarska
 |
| **kanton** | Bern
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **gradonačelnik** | Alexander Tschäppät
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 51.62 km²
 |
| **Visina** | 542
 |
| **Najveća visina** | 864
 |
| **Najmanja visina** | 480
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2011.)
 |
|  - **Grad** | 125 681
 |
|  - **Urbana gustoća** | 2 436 stan./km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+1 (UTC+2)
 |
| **Poštanski broj** | 3000-3030
 |
| **Pozivni broj** | 031
 |
| **Službena stranica** www.Bern
 |
| Karta
 |
| Bernclass=notpageimage| Bern na karti Švicarske |

**Bern** je glavni grad Švicarske. Sa 125.681 stanovnika četvrti je grad po veličini u državi, iza Züricha, Geneve i Basela.

## Historija

Grad je 1191. osnovao Berthold V nazvavši ga po medvjedu kojeg je ubio. Postao je glavni grad bernskog kantona 1831. a 1848. godine i cijele Švicarske.

## Znamenitosti

Stari grad Bern| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Švicarska |
| Registriran | 1983. (7. zasjedanje) |
| Vrsta | Kulturno dobro |
| Mjerilo | iii |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

Historijski cenatar grada, u kom su većinom izvanredno očuvane srednjovjekovne građevine, uvršten je 1983. na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao jedinstven primjer gotovo nedirnutog srednjovjekovnog grada i dobar primjer moderne gradnje koja se uklopila u srednjovjekovne okvire.

Pogled na Bern iz zraka
Njegov tlocrt ostao je gotovo nepromijenjen od njegova nastanka od 12. do 15. vijeka. Taj kontinuitet poremetio je požar 1405., nakon kojeg je grad obnovljen od pješčenjaka, a obnovljan je i u 18. vijeku, ali tako da se poštovao njegov srednjovjekovni plan.

U centru se nalazi najviša švicarska katedrala (100 m), Münster, i Palača gradske vijećnice, podignute u 15. vijeku, uz mnoštvo crkava, mostova, fontana i historijskih objekata, kao što je Federalna kovnica novca, Federalni arhiv, Švicarska državna biblioteka, Historijski muzej iz 1894. i Prirodoslovni muzej. U starom gradu se nalaze zgrade federalne, kantonalne i gradske uprave.

Turiste najviše privlači srednjovjekovni toranj sa satom - *Zytglogge*, koji ima mehanizam sa pokretnim lutkama koje zvone.
U centru grada još od 16. vijeka postoji jedan dio - jama, u kom se čuvaju medvjedi (koji su simbol grada) tako da je ona na neki način preteča zooloških vrtova.

Staro groblje je 1913. pretvoreno u park - Vrt ruža, koji je danas atrakcija za turiste.
Najnovija atrakcija grada Berna je nova fontana otvorena 2004. godine ispred zgrade parlamenta.

## Privreda, kultura i školstvo

Bern je prvenstveno administrativni, univerzitetski i turistički centar. U njemu su ambasade i predstavništva preko 120 zemalja. Radeći na univerzitetu u Bernu i sam Albert Ajnštajn je došao do čuvene teorije relativiteta.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice grada Arhivirano 2010-10-26 na Wayback Machine-u (`de`)
# J. P. Morgan

| J. P. Morgan |
| --- |
|  |
| Rođenje | John Pierpont Morgan (1837-aprila-17)17. aprila 1837. Hartford, Connecticut, SAD  |
| Smrt | 31. marta 1913. (dob: 75) Rim, Italija |
| Počivalište | Cedar Hill Cemetery, Hartford, Connecticut, SAD |
| Obrazovanje | English High School of Boston |
| *Alma mater* | Univerzitet u Göttingenu |
| Zanimanje | financijer, bankar, sakupljač umjetnina |
| Vjeroispovijest | Episcopal |
| Suprug/a | Amelia Sturges (v. 1861 ﻿–﻿  umrla 1862) Frances Louise Tracy (v. 1865) |
| Djeca | Louisa Pierpont Morgan John Pierpont Morgan, Jr. Juliet Morgan Anne Morgan |
| Roditelji | Junius Spencer Morgan Juliet Pierpont |
| **Potpis** |

**John Pierpont "J.P." Morgan** (17. april 1837 – 31. mart 1913) bio je američki financijer, bankar, filantroip i sakupljač umjetnina koji je dominirao svijetom korporacijskih financija i industrijske konsolidacije svog vremena. Godine 1892. Morgan je uredio spajanje poduzeća Edison General Electrici Thomson-Houston Electric Company u današnji General Electric. Nakon što je financirao stvaranje poduzeća Federal Steel Company, godine 1901. ga je spojio sa poduzećem Carnegie Steel Company kao i još nekoliko čeličana i željezara, uključujući Consolidated Steel and Wire Company, čiji je vlasnik bio William Edenborn, kako bi stvorio United States Steel Corporation.

Na vrhuncu karijere početkom 1900-uh, Morgan i njegovi partneri su držali značajne financijske uloge u najvažnijim američkim poduzećima, kao i uticaj na brojne članove američkog Kongresa. Godine 1907. je upravo njegova intervencija zaustavila bankovnu paniku i spriječila kolaps američkog financijsog sistema. Morgan je bio jedan od glavnih pobornika modernizacije američke privrede, ali i društva, te je kao takav svoj uticaj i novac koristio kako bi pomagao reforme vezane uz Progresivnu eru.

Morgan je umro u snu tokom boravka u Rimu, ostavivši svoje bogatstvo i posao sinu Johnu Pierpontu Morganu, Jr.

## Vanjske veze

* The Morgan Library and Museum, 225 Madison Ave, New York, NY 10016
* The American Experience—J.P. Morgan
# Ford Model A (1903)

Originalni **Ford Model A** bilo je prvo vozilo koje je proizvela Ford Motor Company, s početkom u 1903 godini. Dr. Ernst Pfenning iz Chicaga postao je prvi vlasnik Modela A 23. jula 1903. Od 1903. do 1904. godine je proizvedeno 1.750 primjeraka. Model A je sljedeće godine zamijenjen s Modelom C.

Vozilo se prodavalo kao dvojesdni runabout ili četverosjedni tonneau s opcijom dodavanja krova. Horizontalni flat-2 motor us sredini vozila je imao 8 KS (6 kW). Korišten je trobrzinski mjenjač koji će Ford kasnije koristiti u Modelu T. Vozilo je imalo masu od 1,240 lb (562 kg) i moglo doseći brzinu od 72 km/h (45 mph).

Iako je Ford reklamirao Model A kao "najpouzdaniju mašinu na svijetu", ona je patila od mnogih problema karakterističnih za automobile tog vremena, kao što je pregrijavanje i ispadanje mjenjača.

## Model AC

Neki Modeli A su 1904. opremljeni s jačim motorom Modela C te prodavani kao **Model AC**.

## Izvori

* David L. Lewis (2005). *100 Years of Ford*. Publications International. str. 16–17. ISBN 0-7853-7988-6.
* „Early Ford”. Arhivirano iz originala na datum 2002-06-16. Pristupljeno August 20.
# Antun Fabris

**Antun Fabris** (Dubrovnik, 5. travnja 1864. - Dubrovnik, 14. listopada 1904.), dubrovački filolog, slavist i novinar, podrijetlom Korčulanin, član srbokatoličkog pokreta.

Godine 1885. završio je gimnaziju u Dubrovniku. Bio se oduševio srbokatoličkim idejama svojih profesora Luka Zore i Pera Budmanija, pa je aktivno sudjelovao u radu srpske dubrovačke mladeži, a u zrelim godinama postao je jednim od najutjecajnijih dubrovačkih Srba katolika s jako izraženim smislom za hrvatsko-srpsku suradnju. Studirao je filologiju i slavistiku u Beču. U razdoblju od 1889. do 1895. radio je kao suplent (pomoćni učitelj) u Splitskoj gimnaziji, a potom u Talijanskoj gimnaziji u Zadru. Bio je iznimno cijenjen novinar, pa je 1895. postavljen za urednika srpskoga lista *Dubrovnik*. Nakon pokretanja časopisa *Srđ* (1902.) postao je, sve do smrti, njegovim vlasnikom, izdavateljem i odgovornim urednikom. Nekoliko godina pred smrt bio je tajnik Srpske narodne stranke u Dalmaciji. Vjeruje se da je umro radi posljedica pedesetodnevnog tamnovanja zbog u *Srđu* objavljene pjesme *Bokeška noć* Uroša Trojanovića.

U pjesmi *Bokeška noć* s puno se epiteta opjevavaju ljepote Boke kotorske, ali ju mladi Trojanović stavlja u srpsko-crnogorski kontekst, zbog čega objavljenu pjesmu zaplijenjuju austrijske vlasti.

> S Lovćena će zora ružičnijeh zraka osvijetlit boje srpskoga barjaka, što no se ponosno na vrh broda vije, kao da se onoj zori divnoj milo smije... Omladino, braćo mila, ti naroda snago prva, složno, snažno, silno, srpski, da strvemo gadnog crva. Nametnice, gamad ljutu, da tr'jebimo do istrage, da ko sunce čisto sine, lice Boke - majke drage. Omladino, grabi žurno, prije nego zora sine, da imade što obasjat, borbu srpske omladine. Ta bez truda i bez borbe duša klone i mlitavi, živ je umro, ko ne zađe u života boj krvavi.
>
> – *Bokeška noć*

## Izvori

* Tolja, N: Dubrovački Srbi katolici - istine i zablude, Dubrovnik, 2011.
# Kolo srpskih sestara

**Kolo srpskih sestara** je žensko kulturno-prosvjetno, patriotsko, vanstranačko i humanitarno društvo osnovano 1903. godine u Beogradu. Među osnivačima društva ističu se Nadežda Petrović, Delfa Ivanić, Katarina Milovuk, Draga Ljočić, Anđelija Stančić, Branislav Nušić i Ivan Ivanić.

Oblasne organizacije Kola srpskih sestara osnivane su u mnogim područjima gdje Srbi žive.

Rad Kola su zabranili Nijemci poslije okupacije Kraljevine Jugoslavije 1941. Nove komunističke vlasti FNRJ su takođe zabranile rad društva i oduzele su mu svu imovinu.

Godine 1990. grupa žena u Beogradu obnovila je rad Kola pod principima stare organizacije Kola srpskih sestara. Kolo srpskih sestara je aktivno i u dijaspori.

## Vanjske veze

* Istorijat Arhivirano 2016-04-01 na Wayback Machine-u
# The Great Train Robbery (film)

| The Great Train Robbery |
| --- |
|  |
| Režija | Edwin S. Porter |
| Producent | Edwin S. Porter |
| Scenario | Edwin S. Porter Scott Marble |
| Uloge | Alfred C. Abadie Broncho Billy Anderson Justus D. Barnes Walter Cameron |
| Fotografija | Edwin S. Porter Blair Smith |
| Montaža | Edwin S. Porter |
| Distribucija | Edison Manufacturing Company Kleine Optical Company |
| Premijera | 1. decembra 1903 (1903-12-01) |
| Trajanje | * 12 min. (na 18 slika/s)
 |
| Zemlja |  Sjedinjene Države |
| Jezik | nijemi film (engleski titlovi) |
| Budžet | 150 $ *(proc.)* |

Vođa razbojnika (koga glumi Justus D. Barnes) puca u publiku.
The Great Train Robbery (srpskohrvatski: *Velika pljačka vlaka*) je američki kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1903. godine u režiji Edwina S. Portera. Traje 12 minuta i smatra se jednim od najvažnijih naslova u historiji filma s obzirom da su u njemu prvi put korištene filmske tehnike paralelne montaže i snimanja na lokaciji umjesto u studiju. Radnja je smještena na Divlji Zapad i prikazuje kako banda razbojnika pljačka vlak prije nego što ih uhvati i likvidira potjera koju čine dobrovoljci-kauboji. Smatra se jednim od najranijih primjera vesterna u historiji filma. Poznat je i po znamenitom završnom kadru u kome razbojnik ispaljuje hitac iz revolvera na publiku.

Dvije godine kasnije je Porter snimio svojevrsni parodijski nastavak pod naslovnom *The Little Train Robbery* ("Mala pljačka vlaka") gdje razbojnike glume djeca.

## Reference

## Vanjske veze

* Download from the Library of Congress (in MPEG-1, RealVideo or QuickTime format)
* *The Great Train Robbery* na sajtu IMDb
* The short film *The Great Train Robbery* is available for free download at the Internet Archive [*more*]
* *The Great Train Robbery* na filmskoj bazi podataka TCM
* Great Films: *The Great Train Robbery*