Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Eunuh

**Evnuh** ili **eunuh** je kastrirani muškarac. Termin se obično odnosi na one koji su kastrirani radi vršenja neke specifične dužnosti u društvu, kao što je to bio običaj u mnogim društvima u prošlosti. Najraniji zapisi o namernoj kastraciji radi stvaranja evnuha datiraju iz sumerskih vremena, iz 21. veka pre n. e. Tokom vekova, evnusi su vršili razne dužnosti u mnogim različitim kulturama, kao što su bili čuvari i sluge haremova, operski pevači, religiozni stručnjaci, državni službenici, vojni komandanti. U nekim društvima, značenje reči evnuh je obuhvatalo i impotentne muškarce ili muškarce u celibatu.

U Vizantiji, evnusi su zauzimali veoma visoke položaje i bili su veoma cenjeni i najčešće veoma učeni ljudi kojima su se poveravali zadaci od vitalnog značaja za državu.

## Poreklo reči

Reč evnuh potiče od grčke reči *eune* („postelja“) i *ekhein* („čuvati“), što bi bukvalno značilo „čuvar postelje“. Kastracija je bila poznata još od najstarijih vremena i svedočanstva o njoj nalazimo u grčkoj, egipatskoj i kineskoj mitologiji, kao i u samoj Bibliji.
Smatralo se da evnusi nisu bili lojalni ni vojsci ni aristokratiji, ili sopstvenoj porodici (jer nisu imali dece) i da su zbog toga bili od poverenja i manje zainteresovani da stvore „sopstvenu dinastiju“.

Kao kazna, kastracija se koristila još u drevnoj Asiriji u 2. milenijumu pre n. e. Evnusi koji bi bili kastrirani po kazni, obično su završavali u haremima Dalekog i Srednjeg istoka kao osoblje. Međutim, nisu samo prestupnici bili kastrirani. Takođe su kastrirani i dečaci koji su otkupljivani od siromašnih roditelja i pretvarani u sluge imućnim ljudima. Evnusi su potpuno zavisili od svojih gospodara i verno su im služili kao telesna garda, savetnici ili vojskovođe. U Kini su evnusi vršili funkciju savetnika, počev od dinastije Čou (1122. pne.). Evnusi su takođe radili kao savetnici i u Persijskom carstvu u doba Ahmenida (559—330. pne.). U Rimskom carstvu, carevi Neron, Vitelije i Tit su koristili evnuhe za savetnike, a takođe i u muslimanskim zemljama nakon 750. godine, kao i u Vizantiji. U Italiji su se vekovima kastrirali dečaci kako bi očuvali glasove soprana kad odrastu, dok to papa Lav XIII nije zabranio 1878. godine.

## Reference
# Ustanak Žutih turbana

| Ustanak Žutih turbana
 |
| --- |
| Segment ratova Tri kraljevstva
 |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Datum
 | 184 – 205
 |
| Lokacija
 | Kina |
| Ishod
 | pobjeda dinastije Han
 |

 |
| Sukobljene strane
 |
| dinastija Han
 | Žuti turbani
 |
| Komandanti i vođe
 |
| He Jin Huangfu Song Lu Zhi Zhu Jun Dong Zhuo
 | Zhang Jiao Zhang Bao Zhang Liang
 |
| Snage
 |
| razna
 | 360.000
 |

**Ustanak Žutih turbana**, također prevođen i pod naslovom **Ustanak Žutih šalova**, (pojednostavljeni kineski: 黄巾之乱; tradicionalni kineski: 黃巾之亂; pinyin: *huáng jīn zhī luàn*) bio je veliki ustanak kineskih seljaka protiv vlasti cara Linga i dinastije Han. Pokrenuli su ga pristaše tajnih taoističkih sekti i udruženja, čiji su sljedbenici kao znak raspoznavanja oko glave nosili žute vrpce (a po čemu je i odbio ime). Ustanici su na samom početku imali velike uspjehe, ali su već nakon godinu dana poraženi; manje grupe su nastavile pružati otpor carskim snagama sve do 205. Iako nije ostvario svoj neposredni cilj, ustanak je posredno doveo do kraja carskog režima, s obzirom da je njegov autoritet dvora krajnje kompromitiran, kao i oslabljen jačanjem vojnih komandanata koji su kao gospodari rata svrgnuli dinastiju i zamijenili je dugim periodom anarhije poznatom kao Tri kraljevstva.

Ustanak predstavlja početak radnje znamenitog kineskog književnog klasika *Romansa Tri kraljevstva*.
# Gospodar rata

*Za ostale upotrebe, pogledajte Gospodar rata (razvrstavanje).*
**Gospodar rata** (njemački: *Kriegherr*, engleski: *Warlord*) je izraz kojim se opisuje ličnost koja je osvojila ili drži vlast nad određenom teritorijom, najčešće pod-nacionalnom jedinicom (okrug, provincija, regija i sl.) neke države, i to isključivo na temelju raspolaganja oružanom silom u obliku sebi vjernih vojnih ili paravojnih formacija, a nad kojima ne postoji nikakva kontrola centralnih vlasti.

Fenomen gospodara rata se zapaziti gotovo kroz cijelu pisanu historiju i kroz gotovo sve kulture, ali se najčešće vezuje uz velike države ili carstva u kojima iz raznih razloga (strana invazija, prirodna katastrofa, građanski rat, dinastičke spletke i sl.) dolazi do slabljenja ili potpunog nestanka centralne vlasti. U takvim situacijama lokalni i regionalni vojni komandanti preuzimaju vojnu i civilnu vlast pod parolom "uvođenja reda i zakona" i "zaštite naroda", odnosno da bi ostvarili vlastite političke ambicije koje su im u normalnim okolnostima bile van domašaja. Historija Kine pruža brojne primjere za ovaj fenomen, uključujući i 20. vijek i Eru gospodara rata nakon sloma dinastije Qing i stvaranja Republike Kine. Osim Kine, taj se fenomen mogao zapaziti i u Japanu za vrijeme Sengoku ere u 16. vijeku, odnosno u Rusiji za vrijeme građanskog rata 1918-1922.

Izraz gospodari rata se u stranoj literaturi često koristio i za pojedine vojne komandantne u vrijeme jugoslavenskih ratova 1990-ih.

U današnje vrijeme se izraz gospodari rata najčešće koristi za propale države kao što je Somalija, gdje jedinu efektivnu vlast imaju razne paravojne formacije na čelu sa karizmatskim pojedincima. Jedan od primjera je i Afganistan, čijim velikim dijelovima upravljaju lokalni vojni komandanti i političari čija je krajnja odanost centralnoj vlasti u Kabulu prilično upitna; SAD i NATO ulažu velike napore u stvaranje efikasne afganistanske vojske i policije upravo zato da bi pokušali riješiti taj problem.

Gospodari rata su jedan od čestih motiva, odnosno negativaca u postapokaliptičnim djelima fikcije.

## Veze

* Caudillo
# Šest dinastija

| Historija Kine **Historija Kine** |
| --- |
| **DREVNA** |
| **3 Suverena & 5 Careva** |
| **Dinastija Xia** 2100–1600 pne. |
| **Dinastija Shang** 1600–1046 pne. |
| **Dinastija Zhou** 1045–256 pne. |
| **Zapadni Zhou** |
| **Istočni Zhou** |
|    Period Proljeća i Jeseni
 |
|    Period Zaraćenih država
 |
| **CARSKA** |
| **Dinastija Qin** 221 pne.–206 pne. |
| **Dinastija Han** 206 pne.–220 n.e. |
| **Zapadni Han** |
| **Dinastija Xin** |
| **Istočni Han** |
| **Tri kraljevstva** 220–280 |
| **Wei, Shu & Wu** |
| **Dinastija Jin** 265–420 |
| **Zapadni Jin** | **16 kraljevstava** 304–439 |
| **Istočni Jin** |
| **Južne & Sjeverne dinastije** 420–589 |
| **Dinastija Sui** 581–618 |
| **Dinastija Tang** 618–907 |
| (  **Drugi Zhou** 690–705 ) |
| **5 dinastija & 10 kraljevstava** 907–960 | **Dinastija Liao** 907–1125 |
| **Dinastija Song** 960–1279 |  |
| **Sjeverni Song** |  | **Z. Xia** |
| **Južni Song** | **Jin** |  |
| **Dinastija Yuan** 1271–1368 |
| **Dinastija Ming** 1368–1644 |
| **Dinastija Qing** 1644–1911 |
| **MODERNA** |
| **Republika Kina** 1912–1949 |
| **Narodna Republika Kina**  1949– | **Republika Kina (Tajvan)** 1945– |
| **Srodni članci**

Kineska historiografija
Kronologija kineske historije
Dinastije u kineskoj historiji
Lingvistička historija
Historija umjetnosti
Ekonomska historija
Historija obrazovanja
Historija nauke i tehnologije
Pravna historija Kine Medijska historija
Vojna historija Pomorska historija

 |
| This box: * prikaži
* razgovor
* uredi
 |

**Šest dinastija** (kineski: 六朝; pinyin: *Liù Cháo*) je izraz koji se koristi za period kineske historije od 220. do 589. koji je karakterizirala nestabilnost, odnosno politička razjedinjenost Kine, odnosno zajednički naziv za periode Tri kraljevstva (220 - 280), dinastije Jin (265–420) i Južnih i Sjevernih dinastija (420–589).

Izraz Šest dinastije se koristi u dva značenja - šest dinastija koje su svoje sjedište imale u gradu Jiankang (današnji Nanking) i šest dinastija koje su se smatrale legitimnim nasljednicima carskog prijestolja, odnosno dinastije Han svrgnute 220.

U prvom smislu su to:

1. Istočni Wu (222–280)
2. Dinastija Jin (265–420)
3. Dinastija Liu Song (420–479)
4. Dinastija Qi (479–502)
5. Dinastija Liang (502–557)
6. Dinastija Chen (557–589)

U drugom smislu su to:

1. Cao Wei (220–265)
2. Dinastija Jin (265–420)
3. Dinastija Liu Song (420–479)
4. Dinastija Qi (479–502)
5. Dinastija Liang (502–557)
6. Dinastija Chen (557–589)
# Car Xian od Hana

| Car Xian od Hana
 |
| --- |
| Vladavina
 | 189–220
 |
| Carica
 | Carica Fu Shou Carica Cao Jie
 |
| Konkubina
 | Cao Xian Cao Hua
 |
| Potomstvo
 | 7 sinova i 3 kćeri
 |
| Puno ime
 | porodično ime: Liu (劉; liú) osobno ime: Xie (協, xíe)
 |
| Kuća
 | dinastija Han
 |
| Otac
 | car Ling od Hana
 |
| Majka
 | Konkubina Wang
 |
| Rođen/a
 | 181
 |
| Umro/la
 | 234. (dob: 52–53)
 |

**Liu Xie**, poznat kao **Car Xian od Hana** (pojednostavljeni kineski: 汉献帝; tradicionalni kineski: 漢獻帝; pinyin: *Hàn Xiàn dì*; Wade-Giles: Han Hsien-ti) (181 – 21. april 234, vladao 189–220) bio je posljednji kineski car iz dinastije Han. Njegova relativno duga vladavina je bila isključivo formalne naravi, s obzirom da je sve vrijeme bio marioneta raznih gospodara rata čiji su sukobi raskomadali državu i stvorili Tri kraljevstva. Godine 220. je ga je Cao Pi prisilio na abdikaciju, a nakon čega je ostatak života proveo pod titulom Vojvoda od Shanyanga ("Shanyang gong").

Car Xian je bio sin cara Linga i brata cara Liu Biana (kasnije poznatog kao princ od Hongnonga). Na prijestolje ga je godine 189. postavio tiranski gospodar rata Dong Zhuo, uklonivši njegovog brata sa prijestolja. Taj je čin drugim kineskim gospodarima rata predstavljao signal da Dǒng namjerava zavladati carstvom, te izazvao građanski rat koji će sa prekidima trajati decenijama. Nakon što je Dong Zhuo ubijen 192. godine, car Xian je ostao izoliran u carskoj prijestolnici Luoyang, bez ikakvog uticaja na vanjska zbivanja Godine 196. je car Xian došao pod nadzor gospodara rata Cao Caoa, koji je njegovu titulu i svoj položaj "zaštitnik" koristio kako bi sebi povećao prestiž i vlast, najčešće izdajući proglase u carsko ime. Cao Cao je na taj način počeo ponovno ujedinjavati carstvo, a što se činilo neizbježnim sve dok Cao Caove snage nisu poražene od Sun Quana u bitci kod Crvenih stijena, a nakon čega su Sun i Liu Bei mogli stvoriti vlastite države. Godine 220. je Cao Caov sin Cao Pi konačno prekinuo aranžman prisilivši Xiana na abdikaciju, proglasivši sebe novim carem (države Cao Wei) i tako prekinuvši 400 godina dugu vladavinu dinastije Han.

Iako je car Xian bio degradiran u "običnog" plemića, odnosno vojvodu, sljedećih 14 godina je proveo mirno i u raskoši.

## Povezano

* Tri kraljevstva
* Ličnosti Tri kraljevstva
* *Zapisi Tri kraljevstva*
* *Romansa Tri kraljevstva*

## Izvori

* Chen Shou (2002). *San Guo Zhi*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80665-198-5.
* Fan Ye; Sima Biao (2009). *Hou Han Shu*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80761-107-3.

|  |
| --- |
| Car Xian od Hana**Kuća LiuRođen/a:** 181  **Umro/la:** 234 |
| Kraljevske titule
 |
| Prethodi: **Princ od Hongnonga** | **Car Kine** 189–220 *Dong Zhuo*  *(189–192)* *Li Jue*  *(192–196)* *Cao Cao*  *(196–220)* | Slijedi: **Cao Pi** |
| Slijedi: **Sun Quan** |
| Slijedi: **Liu Bei** |
# Liu Bei

*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Liu*.*
**Liu Bei** (161 – 21. jun 223) je bio kineski vojskovođa, gospodar rata, a kasnije i osnivač i prvi car države Shu Han, jednog od Tri kraljevstva. Iako se relativno kasno upustio u borbu za vlast sa svojim suparnicima, te iako je u usporedbi s njima oskudijevao u materijalnim resursima i društvenom statusu, odnosno pretrpio niz poraza u krvavom građanskom ratu, Liu je na kraju uspio stvoriti vlastito kraljevstvo koje je na svom vrhuncu sadržavalo teritorije današnjih provincija Sichuan, Guizhou i Hunan, te dijelove Hubeija i Gansua.

U kineskoj popularnoj kulturi je Liu Bei, zahvaljujući Luo Guanzhongu i njegovom romanu *Romansa Tri kraljevstva* stekao reputaciju koja odgovara idealu benevolentnog, humanog vladara koji brine za svoje podanike i koji bira najbolje moguće savjetnike. Njegov fiktivni lik se smatra savršenim primjerom vladara konfucijanskih moralnih vrijednosti. Moderni historičari, međutim, drže da je Liu Bei u stvarnosti, usprkos formalnog promicanja konfucijanstva, bio sljedbenik totalitarne i makijavelističke filozofije kineskog legalizma.

## Reference

## Vanjske veze

* Comprehensive biography of Liú Bèi from Kongming's Archive

|  |
| --- |
| Car Zhaolie od Shu Hana**Kuća LiuRođen/a:** 161  **Umro/la:** 223 |
| Kraljevske titule
 |
| **Nova titula** | **Kralj Hanzhonga** 219–221
 | Slijedi: **sam sebe** |
| Prethodi: **sam sebe** | **car Shu Hana** 221–223
 | Slijedi: **Liu Shan** |
| Pretendirane titule
 |
| Prethodi: **Car Xian od Hana** | **— TITULARNI —car KinePretendent na carsko potomstvo** 221–223 Razlog za neuspjeh sukcesije: Tri kraljevstva | Slijedi: **Liu Shan** |
# Sun Quan

*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Sun*.*
**Sun Quan** (5. jul 182 – 21. maj 252), formalno **Car Da od Wua**, bio je kineski gospodar rata, poznat kao osnivač države Istočni Wu, jedno od Tri kraljevstva. Njime je od 222. do 229. vladao kao kralj Wua, a od 229. do 252. kao car Wua.

Sun Quan se rodio kao sin vojskovođe i gospodara rata Sun Jiana. Nakon što mu je otac 191. poginuo, njegovu vojsku je preuzeo Sun Quanov stariji brat Sun Ce, koji se iskazao kao izuzetno sposobni političar i vojskovođa, te stvorio bazu klana Sun u oblasti Wu. Kada su Sun Cea 200. ubili sluge Xu Gonga, 18-godišnji Sun Quan je naslijedio njegove zemlje jugoistočno od rijeke Yangtze. Sun Quan je također naslijedio i Sun Ceeve savjetnike Zhou Yuja, Zhang Zhaoa, Zhang Honga i Cheng Pua, koji su se isticali velikom sposobnošću. Nakon što je uz njihovu pomoć konsolidirao svoju vlast, krenuo je u pohod na zapad i porazio Huang Zua, gospodara rata koji je dominirao srednjim tokom Yangtzea.

Krajem iste godine je sjevernjački gospodar rata i carski kancelar Cao Cao pokrenuo ogromnu vojsku na jug kako bi ujedinio Kinu pod svojom vlašću. Na Sun Quanovom dvoru je došlo do razdora - frakcija na čelu sa Zhang Zhaoom je tražila predaju, dok se frakcija oko Zhou Yua i Lu Su opredijelila za oružani otpor. Sun Quan se odlučio za rat, sklopio savez sa gospodarom rata Liu Beijem i primijenio strategiju koja će dovesti do odlučujuće pobjede nad Cao Caom u velikoj bitci kod Crvenih stijena.

Sun Quan je nakon toga posvetio konsolidaciji svoje države, i ispočetka pokušao naći modus vivendi sa Cao Caom i njegovim nasljednicima čija je teritorija postala država Cao Wei. Kada je godine 220. Cao Caov sin Cao Pi i formalno svrgnuo cara Xiana, odnosno dinastiju Han, Sun Quan je ispočetka to priznao, proglasivši se vazalom nove dinastije Wei. Kada je, međutim, dvije godine kasnije Cao Pi tražio od Sun Quana da u njegovu prijestolnicu Luoyang pošalje kao taoca sina Sun Denga, Sun Quan je to odbio te proglasio Wu nezavisnom državom, a sebe kraljem. Godine 229. se proglasio carem, odnosno legitimnim nasljednikom dinastije Han.

## Reference

## Vanjske veze

|  |
| --- |
| Car Da od Istočnog Wua**Kuća SunRođen/a:** 182  **Umro/la:** 252 |
| Kraljevske titule
 |
| **Nova titula** | **Kralj Wua** 220–229
 | Slijedi: **sam sebe** |
| Prethodi: **sam sebe** | **Car Istočnog Wua** 229–252
 | Slijedi: **Sun Liang** |
| Pretendirane titule
 |
| Prethodi: **Car Xian od Hana** | **— TITULARNI —car Kine 229–252 Razlog za neuspjeh sukcesije: Tri kraljevstva | Slijedi: **Sun Liang** |
# Cao Pi

*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Cao*.*
**Cao Pi** (187 – 29. jun 226), formalno**Car Wen od (Cao) Weija** (kineski: 曹魏文帝,; pinyin: *cáo wèi wén dì*), kurtoazno ime **Zihuan** (子桓) bio je prvi car Cao Weija, jednog od kineska Tri kraljevstva. Bio je drugi sin znamenitog kineskog političara, vojskovođe i pjesnika Cao Caoa, od koga je naslijedio pjesnički talent.

Cao Pi se rodio kao drugi sin Cao Caoa i njegove konkubine (kasnije supruge) princeze Bian, a nakon smrti starijeg brata Cao Anga 197. je postao Cao Caov prezumptivni nasljednik. Nakon što su godine 204. očeve snage zarobile Gospu Zhen, prelijepu suprugu suparničkog Yuan Xija, Cao Pi se u nju zaljubio i oženio, iako je Yuan Xi još uvijek bio živ. Ona je Cao Piju rodila sina po imenu Cao Rui.

Cao Pi se uglavnom držao podalje od vojnih poslova te je više volio biti u Luoyangu na dvoru, gdje se posvetio upravnoj konsolidaciji sve većih teritorija koje je osvojio njegov otac. Sa vremenom je došao u sukob sa svojom mlađim bratom Cao Zhijem, koji je sebe smatrao vrijednijim titule nasljednika. Sukob se odrazio kroz dvije suprotstavljene klike dvorjana, a razriješen je tek 220. godine nakon Cao Caove smrti.

Tada je Cao Pi pokazao veliku vještinu, prvo tako što se uz pomoć majke proglasio kraljem Weija, a potom dodatno konsolidirao svoj položaj tako što je svog cara Xiana, svog nominalnog sizerena, natjerao na abdikaciju, a potom sebe proglasio novim carem, okončavši tako 400 godina staru dinastiju Han. Uslijedila je čistka Cao Zhijevih pristaša, dok su njegova braća Cao Zhi i Cao Zhang degradirani. U to vrijeme je također natjerao svoju suprugu Gospu Zhen da počini samoubistvo, zahvaljujući čemu je njegova druga supruga Guo Nuwang postala novom caricom.

Cao Pi je imao daleko manje uspjeha u nastojanju da svoju vlast proširi na ostatak Kine. Na samom početku vladavine nije uspio iskoristiti sukob suparničkih država Shu Han i Istočni Wu kako bi ih pokorio. Umjesto toga su se dvije države udružile i natjerale Cao Wei da se brani od njihovih napada. Pred samu smrt je Cao Pi nevoljko priznao Cao Ruija za svog sina, a samim time i za carskog nasljednika.

## Povezano

* Popis ličnosti Tri kraljevstva
* Popis kineskih monarha
* Popis likova u Dynasty Warriors

## Reference

## Vanjske veze

|  |
| --- |
| Car Wen od Cao Weija**Kuća CaoRođen/a:** 187  **Umro/la:** 226 |
| Kraljevske titule
 |
| Prethodi: **Cao Cao** | **Car Cao Weija** 220–226
 | Slijedi: **Cao Rui** |
| Pretendirane titule
 |
| Prethodi: **Car Xian od Hana** | **— TITULARNI —Car Kine 220–226 Razlog za neuspjeh sukcesije: Tri kraljevstva | Slijedi: **Cao Rui** |
# Sima Yi

**Sima Yi** (179 - 7. septmebar 251) bio je kineski političar, vojskovođa i državnik iz doba Tri kraljevstva, koji je služio gospodara rata Cao Caoa, a potom njegove potomke u državi Cao Wei. U Cao Caovu službu je ušao relativno kasno i nevoljko, ali se sa vremenom istakao svojom vojničkom sposobnošću, postavši poznat po uspješnoj obrani države za vrijeme Zhuge Liangovih Sjevernih ekspedicija. Godine 249. je izveo dvorski prevrat kojim je de facto svrgnuo careve Cao Weija, učinivši ih svojim marionetama. Zahvaljujući tome su stvoreni uvjeti da njegov unuk Sima Yan osnuje novu dinastiju Jin koja će ujediniti Kinu. Sima Yan je, nakon proglašenja za cara, svom djedu posthumno dao titulu **Car Xuan od Jina**.

## Reference

* Fang Xuanling, *Knjiga Jina* vol. 1.
* Yu Huan, *Weilüe*.
* Luo Guanzhong, *Romansa Tri kraljevstva*.
* Sakaguchi, Wazumi (ed.) (2005) 坂口和澄・著 *Seishi Sangokushi Gunyu Meimeiden* 『正史三國志群雄銘銘傳』 Kojinsha:Tokyo.
* Watanabe, Seiichi (ed.) (2006) 渡辺精一・監修 *Moichidomanabitai Sangokushi* 『もう一度学びたい　三国志』 Seitosha:Tokyo.

[[Kategorija:Cao Wei]
# Rat Osam prinčeva

**Rat Osam prinčeva**, **Ustanak Osam kraljeva** ili **Ustanak Osam prinčeva** (pojednostavljeni kineski: 八王之乱; tradicionalni kineski: 八王之亂; pinyin: *bā wáng zhī luàn*; Wade-Giles: pa wang chih luan) je naziv za period političke nestabilnosti i endemskog građanskog rata koji je pogodio Kinu od 291. do 306. godine, za vrijeme vladavine cara Huija iz dinastije Jin. Ime je dobio po njegovim glavnim sudionicima, prinčevima (*wang* kin. *王*), iz iste dinastije, čije su biografije prikupljene u poglavlju 59 "Historije dinastije Jin" (*Jinshu*). Većina borbi se odvijala u sjevernoj Kini koja je pri tome opustošena, a što su početkom 4. vijeka iskoristili Wu Hu nomadi i digli veliki ustanak kojim je kineska carska vlast protjerana iz sjeverne Kine.

Osam prinčeva su bili:

* Sima Liang (kin. 司馬亮), sin Sima Yija (kin. 司馬懿), titularni princ od Runana (kin. 汝南王)
* Sima Wei (kin. 司馬瑋), sin cara Wua, princ od Chua (kin. 楚王)
* Sima Lun (kin. 司馬倫), sin Sima Yija, princ od Zhaoa (kin. 趙王)
* Sima Jiong (kin. 司馬冏), nećak cara Wua, princ od Qi (kin. 齊王)
* Sima Ying (kin. 司馬穎), sin cara Wua, princ od Chengdua (kin. 成都王)
* Sima Ai (kin. 司馬乂), sin cara Wua, princ od Changshaa (kin. 長沙王)
* Sima Yong (kin. 司馬顒), daleki rođak cara Wua, princ od Hejiana. (kin. 河間王)
* Sima Yue (kin. 司馬越), daleki rođak cara Wua, princ od Donghaija (kin. 東海王)

## Reference

* Graff, David A., Medieval Chinese Warfare, 300-900. ISBN 0-415-23954-0
# Wu Hu

*Za ostale upotrebe v. Wuhu.*
**Wu Hu** (kineski: 五胡; pinyin: *Wǔ Hú*; doslovno "Pet barbarskih plemena") je bio kineski izraz za pet ne-kineskih nomadskih plemena koja su uzrokovala Wu Hu ustanak i ustanovila Šesnaest kraljevstava od 304. do 439.

Kineska riječ "Hu" (胡) u "Wu Hu" znači "nerazumljiv" ili "teško razumljiv" što se vjerojatno odnosi na jezike kojima su govorila ta nomadska plemena. U tome je slična riječi za "barbare" u mnogim evropskim jezicima. Ispočetka je riječ "Hu" bila istovjetna sa riječju "Xiongnu", ali se kasnije počela koristiti zajedno sa brojem - "Wu" (pet) ili "Zhu" (brojni). Sam izraz **Wu Hu** - odnosno "Pet Hua" je prvi put korišten u Shiliuguo Chunqiuu (501-522), koji je opisao historiju pet plemena koja su pustošila Sjevernu Kinu od početka 4. do sredine 5. vijeka. Pod njima se uglavnom podrazumijeva: Xiongnu (匈奴), Xianbei (鮮卑), Di (氐), Qiang (羌) i Jie (羯); iako različiti historičari imaju različite definicije.
# Wu Hu ustanak

| Wu Hu ustanak (五胡乱華)
 |
| --- |
|  Područja Wu Hu naroda u Sjevernoj Kini početkom 4. vijeka; svjetlosmeđe je narod Xiongnu, žuto je narod Jie; svjetloplavo je narod Xianbei, svjetlozeleno je narod Qiang, a ružičasto je narod Di
 |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Datum
 | 304 – 316
 |
| Lokacija
 | Sjeverna Kina |
| Teritorijalne promjene
 | Wu Hu osvajaju Sjevernu Kinu
 |

 |
| Sukobljene strane
 |
| cca. 100.000
 | 100.000 - 200.000
 |
| Komandanti i vođe
 |
| Liu Yuan, Liu Chong
 | Sima Yue, Wang Heng
 |
| Žrtve i gubici
 |
| laki
 | 100.000-200,.000 mrtvih vojnika, milioni mrtvih civila.
 |

**Wu Hu ustanak** (五胡乱華) je naziv za ustanak ne-kineskih i uglavnom nomadskih naroda koji su od 304. do 316. uspjeli poraziti kinesku carsku dinastiju Jin te je protjerati sa područja današnje Sjeverne Kine, uspostavivši niz vlastitih država kasnije poznatih kao Šesnaest kraljevstava. Razlog za uspjeh Wu Hua se uglavnom tumači kao posljedica slabosti carske vlasti izazvane dugogodišnjim krvavim sukobima među članovima dinastije poznatim kao Rat Osam prinčeva, a koji su već ranije opustošili ogromna područja sjeverne Kine i natjerali prinčeve da na ispražnjene teritorije dovodi Wu Hue. Godine 304. je Liu Yuan, poglavar Xiongnua u provinciji Shanxi, sebe proglasio "kraljem Hana" i tako stvorio nezavisnu državu Han Zhao. Njegovi nasljednici su godine 311. uspjeli zauzeti carsku prijestolnicu Luoyang, a nešto kasnije i novu prijestolnicu Chang'an. Ostaci poražene dinastije su bili prisiljeni bježati na jug Kine, gdje su iza rijeke Huai uspostavili Istočnu dinastiju Jin. Područja sjeverne Kine će ostati odvojena od ostatka zemlje sve do dinastije Sui krajem 6. vijeka. Zbog toga, kao i ogromnih razaranja i pustošenja koja su obilježili ti događaji, Wu Hu ustanak se tradicionalno smatra jednom od najvećih katastrofa u kineskoj historiji.

## Reference

## Izvori

* Li, Bo; Zheng Yin (Chinese) (2001) 5000 years of Chinese history, Inner Mongolian People's publishing corp , ISBN 7-204-04420-7,

## Vanjske veze