Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Hereza

Galileo Galilei osuđen za heretika
**Hereza**, **jeres** ili **jereza** (grč. αἵρεσις [*haíresis*], od αἱρέομαι [*hairéomai*] – "izabrati") je izraz koji u najširem smislu označava promjenu sistema vjerovanja, u pravilu suprotstavljen establiranoj dogmi, a koji se najčešće primjenjuje u kontekstu religije. Hereza je različita od apostaze koja podrazumijeva potpuno odbacivanje nečije vjere ili njenih temelja, odnosno od blasfemije koja je nepoštivanje vjerskih kanona. Osoba koja praktikuje herezu ili se protivi dogmi je **heretik** ili **jeretik**. Osoba koja je započela herezu ili pokrenula heretički pokret se naziva **herezijarh** ili **jeresijarh**. Proučavanje hereze u okviru teologije ili historije religije se obično naziva hereziologija.

Riječ hereza se obično primjenjuje u kršćanskom, jevrejskom ili islamskom kontekstu, s time da u svakoj od te tri religije ima nešto različito značenje. Pojam, odnonsno hereze je naročito bio važan za historiju rane kršćanske Crkve, u smislu protivljenja zvaničnoj dogmi koja je ustanovljena na Ekumenskim saborima.

Hereza u prenesenom značenju označava svojstvo osobe ili mišljenja koje je suprotno od ustaljenog i većinskog mišljenja sredine (vidi disident). Ipak, heretičko ne znači pogrešno. Kao što primećuje Elejn Pejgels, "istoriju pišu pobednici", te nije čudo što je pobednička većina definisala pojmove, nazivajući sebe »pravovernim«, a svoje protivnike »jereticima«.

## Povezano

* Kršćanska hereza
* Hereza u ortodoksnom judaizmu
* Hereza u islamu
* Disident

## Izvori
# Predodređenje

**Predodređenje** ili **predestinacija** (lat: *praedestinatio*) je učenje po kome su sva dešavanja unapred predodređena sudbinom ili Božjom voljom. Predodređenost ne isključuje potpuno slobodnu volju i slobodu delovanja, već ih samo ograničava i podređuje božjoj volji i božjoj milosti.

## Predodređenje u hrišćanstvu

Predodređenje u hrišćansko-teološkom smislu je božja odluka po kojoj su neki ljudi unapred određeni za spasenje, a drugi unapred osuđeni na večno prokletstvo. Predodređenje se temelji na nedokučivosti božjih namera i božjeg izbora, ali ipak postoje izvesni znaci kao npr. oni da nekima „sve ide na dobro" i da po tome oni mogu naslutiti da su „božji izabranici". Nagoveštaji ove doktrine nalaze se kod apostola Pavla: „Jer Mojsiju govori: koga ću pomilovati, pomilovaću, i na koga ću se smilovati, smilovaću se"; „Tako dakle niti stoji do onoga koji hoće, ni do onoga koji trči, nego do Boga koji pomiluje" (Rim. 8, 28; 9,15,16).

Učenje o predestinaciji, tj. o spasenju koje ne zavisi od ljudske slobodne volje nego od božje milosti, razvio je sveti Avgustin u raspravi sa Pelagijem, kao konsekvencu svoga učenja o istočnom grehu. Kasnije je u katoličkoj crkvi ovo učenje odbačeno, odnosno potisnuo ga je rimski semi-pelagijanizam. Kalvin je učenje o predodređenosti prihvatio kao dogmu i uveo u reformisanu crkvu. Danas ono u protestantizmu, a posebno kalvinizmu, predstavlja jednu od dominantnih tema.

## Predodređenje u islamu

U islamu, verovanje u predodređenost (kader) podrazumeva da je sveznajući Bog (Alah) odredio sve što će se desiti. On je stvorio stvorenja prema svome praiskonskom znanju i mudrosti. Njemu je sve poznato i to je zapisano u „Levhimahfuzu“. Alah je hteo da stvorenja postoje i on ih je stvorio i ništa se ne dešava niti postoji bez njegove volje i stvaranja.

## Reference

## Vanjske veze

* Sloboda i predodređenje u islamu Arhivirano 2011-11-22 na Wayback Machine-u
* Sloboda i predodređenje u pravoslavlju Arhivirano 2009-08-30 na Wayback Machine-u
# Ispovest

**Ispovest** (nekad i *pokajanje*) je hrišćanska sveta tajna u kojoj vernik, silom Duha Svetog i molitvom Crkve, prima oproštaj grehova učinjenih posle krštenja, radi obnove svoje zajednice sa Bogom i pomirenja sa liturgijskom zajednicom čiji je on član.

Tajna ispovesti pretpostavlja četiri elementa:

1. kajanje
2. ispovedanje grehova
3. molitvu za oproštaj
4. pomirenje sa zajednicom, koje se manifestuje svetim pričešćem.

Pokajanje ima stalni karakter i može se vršiti nezavisno od pričešća.

## Historija

U ranoj crkvi, hrišćani su se ispovedali međusobno. Tako Jakov Pravedni u svojoj poslanici kaže: "Ispovijedajte pak jedni drugima sagrješenja, i molite se Bogu jedni za druge, da ozdravite." Apostolsko učenje također, poput Dela apostolskih, govori o javnoj ispovesti pred zajednicom:

> Na zajedničkom sastanku ispovijedaj svoje prestupke. (IV. 14)
>
>

## Povezano

* Svete tajne
* Pokajanje
* Kajanje

## Vanjske veze

* Ispovest (pravoslavlje.net)
# Celibat

**Celibat** (od latinske riječi *coelibatus* za "samca" ili "neženju") ili, rjeđe, **bezbračnost**, je izraz koji se koristi za stanje osobe koja nije u braku, usprkos toga što je dovoljno zrela i ima fizičke, materijalne i druge uvjete za njegovo sklapanje. U širem smislu se, pogotovo nakon seksualne revolucije, odnosi i na uzdržavanje od bilo kakvih seksualnih odnosa. U svom tradicionalnom smislu celibat, pak, označava uzdržavanje od braka iz religijskih razloga, a koje je posebno karakteristično za svećenike i monahe, odnosno svećenički celibat.

Celibat se prakticira u budizmu i hinduizmu, a kod kršćana je najpoznatiji obavezni celibat svećenika Rimokatoličke crkve uveden u 11. vijeku; kod pravoslavaca je ograničen za episkope i monahe, dok ga je protestantska Reformacija uglavnom odbacila. Islam, pak odbacuje celibat i promiče zasnivanje porodice od strane svojih vjernika.

## Povezano

* Neženja
* Usidjelica

## Vanjske veze

* The Biblical foundation of priestly celibacy
* The Biblical foundation of priestly celibacy
* The Reformation view of Celibacy
* HBO documentary film "Celibacy"
# Emily Dickinson

| Emily Dickinson
 |
| --- |
|   |
|  |
| Puno ime
 | Emily Elizabeth Dickinson
 |
| Rođenje
 | 10. prosinca 1830.  Amherst, Massachusetts Sjedinjene Američke Države
 |
| Smrt
 | 15. svibnja 1886.  Amherst, Massachusetts Sjedinjene Američke Države
 |
| Književni period
 | modernizam
 |
| Važnija djela
 | *Pjesme* |

**Emily Elizabeth Dickinson** (Amherst, Massachusetts, 10. prosinca 1830. - 15. svibnja 1886.), američka pjesnikinja.

Smatra se jednom od najvećih američkih pjesnikinja. Kao djevojka zbog zdravstvenih problema veći dio vremena provodi u kući neprestano čitajući knjige i pišući pjesme. Za svoga života objavila je samo 7 pjesama, ali nakon njene smrti među njezinim privatnim stvarima pronalaze kolekciju od preko 1000 pjesama od kojih mnoge nisu bile završene. Njene pjesme odlikuju se prepoznatljivim, unikatnim stilom, sa nevjerojatnim darom za riječi, objedinjujući kombinaciju profinjenog osjećaja i vrhunskog intelekta. Inspiraciju za svoja djela pronalazila je u Bibliji, Shakespearovim djelima i klasičnoj mitologiji.

Umrla je u 56. godini života, 15. svibnja 1886. godine. Kompletirana i uređena kolekcija svih njenih pjesama prvi put je objavljena 1890. godine u Bostonu četiri godine poslije njene smrti.

Međutim, sva izdanja krajem 19. vijeka i u prvoj polovici 20. vijeka su sadržavala znatne prepravke izvornika. Tek je 1955. izdana zbirka *The Poems of Emily Dickinson* u tri sveska, koja sadrži pjesme u izvornom obliku - s nestandardnim korištenjem velikih slova, interpunkcije, i brojnim crtama i elipsama.

Više od sedamdeset prijevoda odabranih pjesama Emily Dickinson prvi put je objavljeno u knjizi *Tiše Od Sna* 2008. Ovo je prva knjiga prijevoda pjesama na hrvatski jezik najznačajnije američke pjesnikinje.
Budući da je riječ o dvojezičnom izdanju, ono može poslužiti i akademskom izučavanju djela Emily Dickinson u nas.

Do objave ove knjige odabranih pjesama Emily Dickinson na hrvatski jezik prevedeno je i objavljeno jako malo njezinih pjesama (nešto više na srpskohrvatskom i slovenskom); u 2007. se očekuje objavljivanje prijevoda 15 pjesama u časopisu Republika.

## Vanjske veze

* Odabrane pjesme Emily Dickinson ((sh / en))
* Dickinson Electronic Archives Arhivirano 2004-02-13 na Wayback Machine-u ((en))
* Djela čiji je autor Emily Dickinson na Projektu Gutenberg
* Muzej Emily Dickinson ((eng.))

## Drugi projekti Wikimedije

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Emily Dickinson** |

## Vanjske veze
# Alfred Nobel

|  |
| --- |
| **Alfred Nobel** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 21. listopada 1833.  Stockholm, Švedska
 |
| Smrt
 | 10. prosinca 1896.  San Remo, Italija
 |
| Narodnost
 | šveđanin
 |
| Polje
 | kemija
 |
| Poznat po
 | dinamit, Nobelova nagrada
 |

**Alfred Bernhard Nobel** (Stockholm, 21. listopada 1833. - San Remo, 10. prosinca 1896.), švedski hemičar, inovator, dramski pisac i donator. Alfred Nobel je jedno od šestero djece Immanuela Nobela (1801-1872), švedskog arhitekte, inžinjera i inovatora.

## Biografija

Alfred Nobel je sa familijom preselio iz rodnog Stockholma u Sankt Peterburg 1842. godine nakon što je očeva radionica bankrotirala. U to vrijeme familija je bila na rubu siromaštva, a mladi Alfred je radio kao prodavač šibica na ulici. 1859 familija se vraća u Švedsku gdje Alfred počinje studirati eksplozive, posebno nitroglicerin, eksplozivni element koga je otkrio Ascanio Sobrero 1847. U toku tih studija desilo se nekoliko eksplozija u laboratoriju, a jedna od njih je usmrtila Alfredovog mlađeg brata Emila 1864.godine.
Na osnovama nitroglicerina Nobel je izumio i patentirao dinamit 1867. godine.

Alfred Nobel je također bio dramski pisac. Napisao je dvojezičnu (švedski i esperanto jezik) dramu *Nemesis*, baziranu na stvarnom događaju. Glavni lik drame, Beatrice Cenci je stvarna osoba, osuđena na smrt i pogubljena 11.septembra 1599 u Rimu. Nobelova knjiga daje njegovo viđenje događaja koji su prethodili toj kazni. Drama Nemesis je prvi put objavljena 1896 u Parizu, malo prije Nobelove smrti.

## Nobelova nagrada

Alfred Nobel je u svom testamentu donirao dio svog novca Švedskoj državi i osnovao fond iz kojeg će se svake godine dodijeljivati nagrade u više kategorija (hemija, fizika, književnost, medicina, mir itd.).

Nobel je bio zaprepašten i šokiran načinom na koji je svijet upotrebljavao njegov izum – dinamit i u toj činjenici leži razlog njegove odluke da se nagrade dodjeljuju onima koji svojim sposobnostima najviše doprinose čovječanstvu.

Prva svečanost dodjele Nobelovih nagrada za književnost, fiziku, hemiju i medicinu je održana na Kraljevskoj Muzičkoj Akademiji u Stockholmu, 1901. godine.
# Lajos Kossuth

| Lajos Kossuth
 |
| --- |
|  |
|

---

Guverner-predsjednik Mađarske
 |
| Mandat 14. travnja 1849. – 11. kolovoza 1849.
 |
| Prethodnik
 | **država uspostavljena** |
| Nasljednik
 | Artúr Görgey (kao upravitelj) |
|

---

 |
| Rođenje
 | 19. rujna 1802.  Monok, Mađarska
 |
| Smrt
 | 20. ožujka 1894.  Torino, Italija
 |
| Zanimanje
 | novinar, odvjetnik
 |
| Vjera
 | luteran
 |

**Lajos Kossuth de Udvard et Kossuthfalva** (mađ. udvardi és kossuthfalvi **Kossuth Lajos**, Monok, 19. rujna 1802. - Torino, 20. ožujka 1894.), mađarski novinar, odvjetnik i političar, ključna osoba Mađarske revolucije 1848. Kossuth je porijeklom iz plemićke luteranske obitelji, a prije politike se bavio ponajviše novinarstvom.

Pod utjecajem nacionalističkih buđenja tijekom Proljeća naroda, Kossuth je povao val nezadovoljnih mađarskih političara i podigao revoluciju s ciljem odvajanja od Austrije. Njegov cilj bila je nezavisna Kraljevina Mađarska "od Karpata do Jadrana", a to je planirao ostvariti pridobivanjem slavenskih dijelova Habsburške Monarhije. Unatoč početnom uspjehu revolucije i proglađenju republike, službeni Beč ugušio je revoluciju. Habsburška vojska, koju su predvodili Josip Jelačić i Alfred I. Windisch-Grätz, uz pomoć ruske vojske generala Ivana Paskjeviča porazila je mađarsku vojsku kod Temišvara i prisilila ju na predaju kod Világosa u kolovozu 1849. godine. Kossuth, koji je od 14. travnja 1849. bio predsjednik nezavisne republike, svrgnut je nakon gušenja revolucije.

Na čelu zemlje naslijedio ga je Artúr Görgey, kao vojni i politički upravitelj, a nakon toga dolazi do ukidanja nezavisne republike i njezinog ponovnog spajanja s Monarhijom. Nakon toga, Kossuth je pobjegao iz Monarhije i nakon putovanja po svijetu umro u Torinu, 20. ožujka 1894.
# Parna lokomotiva

Parna lokomotiva
**Parna lokomotiva** je vrsta vučnog željezničkog vozila. Prvu parnu lokomotivu konstruirao je Richard Trevithick 1803. i više od jednog stoljeća bila je osnovno sredstvo vuče vlakova na željeznici.

**Prednosti**

Prednosti parne lokomotive odn. parnog pogona lokomotive jesu:

* dobra vučna značajka - lokomotiva razvija veliku vučnu silu pri malim brzinama, a tokom povećavanja brzine ona se smanjuje
* jednostavna promjena smjera kretanja naprijed - nazad
* vrlo jednostavna konstrukcija laka za održavanje
* mogućnost korištenja raznih vrsta jeftinog goriva (drvo, ugljen, nafta...)

**Nedostatci**

I uz ove brojne prednosti parne lokomotive imale su i niz nedostataka:

* loša dinamika - zbog velikih kotača (velike neoslonjene mase)
* slabo iskorištenje ugljena - samo 6-12 %
* potrebno vrijeme za stavljanje u pogon i završetak rada bilo ja oko 2 sata
* mali radijus kretanja - zbog potreba za vodom (svakih 50 - 100 km) i ugljenom (svakih 200 – 300 km)
* preduga zadržavanja zbog opskrbe vodom i ugljenom

Zbog navedenih nedostataka u današnje vrijeme ne upotrebljavaju se parne lokomotive za vuču vlakova već se u pojedinim državama koriste u turističke svrhe.

## Historija

Od prve parne mašine do izgradnje prve lokomotive prošlo je više od 100 godina. Prve parne mašine su bile veoma neefikasne, male jačine i brzo su se kvarile. Prve parne lokomotive je napravio engleski pronalazač Ričard Trevitik (Richard Trevithick) 1804. Lokomotiva je vukla 10 tona, 70 putnika, 5 vagona na relaciji 14 kilometara. Lokomotiva je bila upotrebljena samo tri puta. Te prve probne vožnje lokomotive video je i mladi Džordž Stivenson (George Stephenson).

Prvu komercijalno uspešnu parnu lokomotivu napravio je Metju Murej (Matthew Murray) 1812. i nazvao ju je Salamanka (Salamanca). Salamanka je bila uzkotirna lokomotiva. 1813. Kristofer Bleket napravio je Pufćućeg Bilija (Puffing Billy), koji je danas izložen u Londonskom muzeju kao najstarija postojeća lokomotiva.

Tek je 1814. Džordž Stivenson, oduševljen prvim lokomotivama, napravio lokomotivu sa pogonom koji nam je poznat danas. 1825. napravio je prvu parnu lokomotivu za javni saobraćaj, a 1829. napravi legendarnu Raketu (The Rocket). Raketa je bila pobednička lokomotiva na tenderima i lokomotive Džordža Stivensona su se proslavile u svetu. Lokomotive po njegovoj licenci radile su se u SAD i Evropi.

* Razne vrste lokomotiva kroz povijest
# Bjesnilo

| Rabies |
| --- |
|  |
|  |
| Pas oboleo od virusa besnila |
| Specijalnost | Infektologija, veterinarska medicina |
| Klasifikacija i eksterni resursi |
| ICD-10 | A82 |
| DiseasesDB | 11148 |
| eMedicine | med/1374 eerg/493 ped/1974 |
| MeSH | D011818 |

**Bjesnilo** ili **bjesnoća** (ijek.), odn. **besnilo** ili **besnoća** (ek.), teška zarazna bolest od koje može oboleti svaki sisar. Između ostalog i čovek. No od besnila najčešće obolevaju psi, vukovi, mačke i lisice. Pošto se uzročnik besnila nalazi u balama (pljuvačci) zaražene životinje, zaraza se lako širi ujedima zaraženih životinja.

Znatno ređe, usled ujeda besnih pasa ili vukova, oboleva i krupna stoka koja uključuje konje, svinje i koze. One međusobno gotovo nikad ne prenose besnilo. Do Pasterovog pronalaska vakcine protiv besnila i ljudi su prilično često obolevali od besnila, i to samo posle ujeda besnog psa ili besnog vuka. Prenošenje besnila sa čoveka na čoveka je vrlo retko. Posle Pasterovog pronalaska, među ljudima se sve ređe sreće besnilo.

Ova se bolest javlja u dva različita oblika, oba objašnjiva činjenicom da virus napada nervni sistem. Javlja se u vidu jednog jako razdraženog stanja, po kome je bolest i dobila svoje ime, i u vidu takozvanog tihog besnila, koje i ne zaslužuje ime besnila. Oba oblika se javljaju manje-više kod svih životinja koje obolevaju od besnila.

Prvi znaci besnila kod čoveka javljaju se obično pošto su rane od ujeda već zarasle. Ako je rana bila na licu, znaci besnila mogu se javiti već 14-og dana posle ujeda, ali ako su rane na prstima noge, do pojave prvih znakova besnila može proći i dva meseca. Za to vreme rana zaraste kao i svaka druga rana. Ponekad se oko ožiljka javljaju bolovi, mravci, peckanja, a sama rana je neosetljiva.

U cilju suzbijanja besnila sprovodi se zaštitno vakcinisanje pasa i mačaka i tu meru ne treba nikako napustiti.

Uzročnik besnila pripada grupi RNK virusa,a svrstan je u Rhabdoviruse. Nalazi se u mozgu i produženoj kičmenoj moždini obolelih. Virus besnila ima Varion koji po obliku podseća na puščano zrno. Virus besnila obrazuje inkluzije u nervnim ćelijama u mozgu, najviše ih ima u amonovom rogu. U laboratorijskim uslovima virus se može razmnožavati na mišu, pacovu i zecu.

## Reference

## Vanjske veze
# Louis Pasteur

**Louis PasteurLouis Pasteur** (Dole, 27. 12. 1822. - St. Cloud, 28. 9. 1895.), francuski kemičar i biolog.

Diplomirao je hemiju u Basanconu. Njegovo prvo istraživanje odnosilo se na optička svojstva vinske kiseline te je jedan od osnivača stereokemije. Bavio se problemima alkoholne i mliječne fermentacije, što ga je odvelo na proučavanje bolesti vina. Spoznaja da se klice iz kojih nastaju mikroorganizmi mogu uništiti utjecajem topline bila temelj postupka sterilizacije nazvanog po njemu pasterizacijom. S tim je u vezi i početak antiseptičke metode u kirurgiji, koju je Pasteur primjenio 1865. uvođenjem fenola kao sredstva za dezinfekciju rana. Istraživao je cjepiva protiv zaraznih bolesti. Bio je uvjereni pacifist i patriot te je nakon pruskog bombardiranja Pariza zatražio da se njegovo ime briše s popisa počasnih doktora Sveučilišta u Bonnu.

Izolirao je uzročnika antaraksa i primijenio cjepivo protiv te bolesti. Otkrio je i uzročnike rodiljske groznice i kolere peradi. Prvi Pasteurov zavod za istraživanje bjesnoće osnovan je 1888.

## Galerija

* Rodna kuća Louisa Pasteura u Doleu
* Pasteur je razdvojio lijevi i desni kristalni oblik jedan od drugog kako bi formirao dvije grupe kristala: u rastvoru je jedna forma rotirala svjetlost na lijevo, a druga na desno, dok se u racemskoj modifikaciji njihov efekat međusobno poništavao i stoga nije dolazilo do rotiranja svjetlosti.
* Louis Pasteur u svom laboratoriju, slika A. Edelfeldta iz 1885.
# Amharski jezik

| Amharski jezik አማርኛ āmariññā |
| --- |
| Regije | Istočna Afrika |
| Broj govornika | oko 17 miliona |
| Jezična porodica | Semitski jezici
* Etiopski jezici
	+ **Amharski jezik አማርኛ āmariññā**
 |
| Pismo | giz |
| Službeni status |
| Službeni |  Etiopija |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `am` |
| ISO 639-2 | `amh` |
| ISO 639-3 | `amh` |

**Amharski jezik** zvan još i *abesinski, etiopski, amarigna* (ISO 639-3: amh), je južnosemitski jezik uže etiopske skupine, kojim govori preko 17.000,000 ljudi, od kojih većina u Etiopiji
To je drugi po raširenosti semitski jezik na svijetu, nakon arapskog. Službeni je jezik Etiopije, tako da ga upotrebljavaju kao drugi jezik i mnogi Etiopljani kojima to nije materinji jezik.

Amharski je službeni jezik u Regiji Amhara, Regiji Benišangul-Gumuz, Regiji Gambela i multietničkoj Regiji Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa. To je radni jezik u vladinim ustanovama, vojsci i Etiopskoj pravoslavnoj tevahedo crkvi još od srednjega vijeka.

Izvan Etiopije, amharski govori još oko 2.7 miliona ljudi, najviše u Džibutiju, Eritreji, Egiptu, Švedskoj, SAD-u i u Izraelu, gdje ga govore iseljeni pripadnici naroda Falaša.

Amharski je materinji jezik pripadnicima etničke grupe Amhara ili Etiopljanima, koje su u starija vremena zvali Abesinci. Amharski kao materinji jezik govori približno oko 12% etiopskog stanovništva. Amharsko pismo je prilagođena abugida (slogovno pismo) izumrlog jezika giz..

Amharski kao drugi jezik govori oko 4.000,000 ljudi.

## Reference
# Spomenik žrtvama fašizma, Adis Abeba

|  |
| --- |
|  |
| Spomenik žrtvama fašizma Jekatit 12 |
| **Antun Augustinčić**, 1955
 |
| bronza, kamen
 |
| , Adis Abeba, Etiopija
 |
|  |

**Spomenik žrtvama fašizma** (*Jekatit 12*), je monumentalni spomenik na Trgu Žrtava (*Sidist Kilo*) u Adis Abeba, Etiopija, koji je izveo jugoslavenski - kipar Antun Augustinčić uz pomoć Frane Kršinića i suradnika 1955.

Spomenik je dar tadašnjeg predsjednika Tita i naroda FNR Jugoslavije Etiopiji.

## Pozadina podizanja spomenika

Spomenik u obliku bijelog kamenog obeliska sa dva friza brončanih reljefa je podignut u spomen na žrtve odmazde koju je izvela talijanska vojska 1937.

Za vrijeme talijanske okupacije Etiopije (1936-1941), dva mladića iz Eritreje Abraha Deboch i Moges Asgedom izveli su atentat na maršala Grazianija 19. februara 1937, tadašnjeg talijanskog potkralja za Talijanske Istočne Afrike tijekom svečanosti održane ispred Palače Adis Abeba (danas zgrada univerziteta). Maršal Graziani je ranjen, ali je preživio atentat, u znak odmazde naredio je ubijanje stanovnika Adis Abebe u ludom činu osvete. Procjenjuje se da je stradalo oko 30.000 građana u tri dana nakon masakra koji je trajao od 19. do 21. februara 1937. Događaj se zbio zapravo 12. po tadašnjem etiopskom kalendaru (19. po gregorijanskom) zato se spomenik zove **Jaketit 12** (*12. februar*, prvi dan masakra).

Za svo vrijeme svoje vladavine etiopski car Haile Selasije je svake godine 12. februara polagao vijenac u podnožju obeliska. Ni pučistički vođa koji je svrgnuo Selasija - pukovnik Mengistu Haile Mariam nije napustio tu praksu. Tek nakon pada režima Derg, došlo je do promjena, jedno vrijeme vijenac je polagao samo gradonačelnik Adis Abebe, odnedavno je vraćena stara praksa, da to mora napraviti predsjednik Etiopije.

Spomenik je bijeli obelisk koji na dnu ima dva friza reljefa s prizorima masakra i kasnijim pokopima žrtava nakon oslobođenja zemlje. Pri vrhu obeliska je figura *Sabejskog Lava* (carističkog simbola) ono što je neobično, njega nije skinuo ni režim Derg, koji je inače uklonio vrlo temeljito sve simbole Etiopskog carstva.

Antun Augustnčić je nakon *Jakatita 12* izveo još dva javna spomenika u Etiopiji; *Spomenik etiopskom partizanu* u Holleti (1959) i *Spomenik rasu Makonnenu* u Hararu (1959).

## Galerija

## Izvori

## Povezano

* Antun Augustinčić
* Adis Abeba

## Vanjske veze

* Imperial Monuments of Ethiopia (`en`)