Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Oružane snage Republike Hrvatske

Oznaka Oružanih snaga RH
Pripadnici hrvatske kopnene vojske
**Oružane snage Republike Hrvatske** (**OSRH**) (konvencionalno **Hrvatska vojska**, akr. **HV**), vojska Hrvatske. Oružane snage štite suverenitet i neovisnost Republike Hrvat­ske te brane njezinu teritorijalnu cjelovitost, što im je glavna zadaća. Pored toga, OSRH mogu sudjelovati u međunarodnim mirovnim, humanitarnim i drugim operacijama i misijama, obavljati odre­đene zadatke u stanju neposredne ugroženosti te pružati pomoć institucijama civilne vlasti i stanovništvu u slučaju prirodnih, tehničko-tehnoloških i ekoloških nesreća.

Oružane snage RH razvile su se iz Zbora narodne garde 3. studenog 1991.g.

Oružane snage organizirane su u Glavni stožer, zapovjedništva, postrojbe i ustanove Oružanih snaga. Oružane snage sastoje se od grana, rodova, služba i struka. Grane OSRH su:

**Hrvatska kopnena vojska** (**HKoV**)
**Hrvatska ratna mornarica** (**HRM**)
**Hrvatsko ratno zrakoplovstvo i protuzračna obrana** (**HRZ i PZO**).
Oružane snage imaju mirnodopski i ratni sastav. Mirnodopski sastav Oružanih snaga čine djelatne vojne osobe, državni službenici i namještenici raspoređeni u Oružane snage, kadeti, ročnici te pričuvnici kada se nalaze na vojnoj vježbi u Oružanim snagama. Ratni sastav Oružanih snaga, pored prethodno navedenih osoba, čine i ostali pričuvnici.

Vrhovni zapovjednik OSRH je predsjednik Republike Hrvatske.

## Povezano

* činovi u Oružanim snagama Republike Hrvatske

## Vanjske veze

* Croatian Armed Forces Official website Arhivirano 2006-12-16 na Wayback Machine-u
* Croatian Forces International Volunteers Association official website Arhivirano 2008-05-17 na Wayback Machine-u
# Divoselo

| Divoselo
 |
| --- |
| Divoseloclass=notpageimage| Divoselo na karti Hrvatske
 |
| Županija
 | Ličko-senjska
 |
| Općina/Grad
 | Gospić
 |
|  |
| Geografske koordinate
 |
|  - z. š.
 | 44.50 N
 |
|  - z. d.
 | 15.36 E
 |
|  |
| Stanovništvo - - - - - - -(2001 / 2011 / 2021)
 |
|  - Ukupno
 | 12
 |

**Divoselo** je naselje u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.

## Geografija

U sastavu je grada Gospića.

## Stanovništvo

* 2001. - 12
* 1991. - 344 (Srbi - 304, Hrvati - 17, Jugoslaveni - 12, ostali - 11)
* 1981. - 407 (Srbi - 376, Jugoslaveni - 23, Hrvati - 5, ostali - 3)
* 1971. - 505 (Srbi - 474, Hrvati - 11, Jugoslaveni - 7, ostali - 13)

## Značajne osobe

* Nada Dimić – partizanka i narodni heroj SFRJ

## Izvori

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.
# Lički Čitluk

| Lički Čitluk
 |
| --- |
| Županija
 | Ličko-senjska županija
 |
| Općina/Grad
 | Gospić
 |
|  |
| Stanovništvo - - - - - - -(2001 / 2011 / 2021)
 |
|  - Ukupno
 | 5
 |
|  - Broj domaćinstava
 | 4
 |
|  |
| Pošta
 | 53000 Gospić
 |
| Pozivni broj
 | +385 053
 |
| Autooznaka
 | GS
 |

**Lički Čitluk** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Gospića, Ličko-senjska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 5 stanovnika te 4 obiteljskih kućanstava.

Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.Napomena:** Do 1921. iskazivano pod imenom Čitluk.
## Izvori
# Srpska vojska Krajine

| **Srpska vojska Krajine** |
| --- |
|  *Zastava RSK* |
|  |
| Godine djelovanja
 | 1991. - 1995.
 |
| Status
 | ukinuta
 |
|  |
| Područje djelovanja
 | Republika Srpska Krajina Bosna i Hercegovina
 |
| Politička ideologija
 | Srpski nacionalizam
 |

**Srpska vojska Krajine** je bila oružana formacija stvorena 1991. za vrijeme pobune Srba na područjima Republike Hrvatske koje su pobunjenici proglasili Republikom Srpskom Krajinom.

Prestala je da postoji 1995. nakon vojne akcije Oluja.

## Historija

Od oružja koje je ostalo od Teritorijalne obrane te oružja koje je ostavila Jugoslavenska narodna armija stvara se Srpska vojska Krajine koja je bila organizirana u šest korpusa:

* 21. Kordunski korpus
* 39. Banijski korpus
* 18. Zapadno-Slavonski korpus
* 11. Istočno-Slavonski korupus
* 15. Lički korupus
* 7. Dalmatinski korpus

Brojnost Srpske vojske Krajine bilo je sljedeće:

* 38.000 vojnika i oficira
* 14.500 rezerve
* 4.100 pripadnika milicije (policije)
* Uzletišta
	+ Udbine

## Oprema

* Tenkova je bilo ukupno 330 i sačinjavali su sljedeći modeli:
	+ T-34
	+ T-55
	+ M36
	+ M18 Hellcat
	+ T-72 (2)
	+ M-84 (30)
	+ M-84A

* Oklopni transporteri i ostala oklopna vozila, ukupno 160 komada:
	+ M-60
	+ M-60A
	+ PT-61
	+ BVP M-80
	+ BOV 2
	+ BRDM
* Zrakoplovi (22) i helikopteri (18)
	+ Jastreb
	+ Orao J-22
	+ Galeb
	+ helikopter Mi-8
	+ vrtolet Gazela
* Topništvo
	+ 560 topova raznih kalibara
	+ 28 višecijevnih raketnih bacača
	+ 360 protuavionskih topova
	+ 230 protuoklopnih topova
	+ 72 lansera protuoklopnih raketa
	+ 280 sistema protuavionskih raketa
* Razno
	+ Oklopni vlak Krajina ekspres

## Vanjske veze

* Vojska Republike Srpske Krajine
# The Lone Gunmen (TV serija)

| *The Lone Gunmen* |
| --- |
| Format | Science fiction serija |
| Kreator | Chris Carter |
| Nastupaju | Tom Braidwood, Bruce Harwood, Dean Haglund |
| Zemlja porijekla |  Kanada  SAD |
| Broj epizoda | 13 |
| Produkcija |
| Trajanje | 45 min. (po epizodi) |
| Emitiranje |
| Originalni kanal | FOX |
| Originalno prikazivanje | 4.3. 2001. – 1.6. 2001. |
| Kronologija |
| Srodne emisije | The X-Files |

Usamljeni revolveraši, spin-of popularne TV serije *Dosije iks*, je serija prikazivana na Foks mreži. Prva epizoda je prikazana u martu 2001., ali je uskoro prekinuta i poslednja epizoda je prikazana u junu 2001. Serija se kreće oko boemskog tria računarskih štrebera i umišljenika teorije zavere Melvina Frohiki, Ričarda "Ringo" Lenglija i Džona Ficdžeralda Bajersa, koji su izdavali časopis po imenu *Usamljeni revolveraši* (koji se zvao *Magični metak* u ranijim epizodama *Dosijea iks*, što je vidljivo u epizodi četvrte sezone *Dosijea iks* - Musings of a Cigarette-Smoking Man).

Za razliku od *Dosijea iks*, čije su epizode uglavnom vezane za paranormalne fenomene i državne teorije zavere oko vanzemaljskih pojava, teme epizoda *Usamljenih revolveraša* su uglavnom bile "prihvatljivije": muževi koji varaju, kriminal u firmama, trgovina oružjem, i odbegli Nacisti. Serija je imala vrlo svetlu atmosferu.

Mnogi su začuđeni zbog prekidanja serije, jer je gledanost bila mnogo veća od gledanosti prve sezone *Dosijea iks*.

## Serija

### Epizode

Serija *Usamljeni revolveraši* je doživela samo jednu sezonu. Ovo je spisak tih epizoda, na engleskom:

* Pilot
* 1x01 Bond, Jimmy Bond
* 1x02 Eine Kleine Frohike
* 1x03 Like Water For Octane
* 1x04 Three Men And A Smoking Diaper
* 1x05 Planet Of The Frohikes
* 1x06 Madam I'm Adam
* 1x07 Maximum Byers
* 1x08 Diagnosis: Jimmy
* 1x09 The Lying Game
* 1x10 Tango de los Pistoleros
* 1x11 The Cap'n Toby Show
* 1x12 All About Yves

Petnaesta epizoda devete sezone *Dosijea Iks* pod nazivom *Jump the Shark* završava seriju.

### Pilot epizoda „predviđa“ 11. septembar

U senci događaja 11. septembra i rezultirajućih teorija zavere, i invazije na Irak u 2003, scenario pilot epizode iz 2001. prikazuje tajnu američku državnu agenciju koja se sprema da sruši Boing 727 u Svetski trgovinski centar (World Trade Center) putem daljinskog upravljanja ne bi li povećali budžet Ministarstva odbrane, a pri tom kriveći napad na strane "diktatore". Ova epizoda je prikazana u Australiji manje od dve nedelje pre septembarskih napada, 30. avgusta.

Samo ova činjenica je učinila da je DVD izdanje serije postalo izuzetno popularno u Americi za jednu tako kratku seriju.

Pogledajte odlomak iz scenarija (na engleskom) na sajtu [1]

### Uloge

* Tom Brejdvud – Melvin Frohiki
* Din Hegland - Ričard "Ringo" Lengli
* Brus Harvud – Džon Ficdžerald Bajers
* Zuleika Robinson – Iv Adel Harlou
* Stiven Sneden – Džimi Bond

Dejvid Dukovni (Foks Malder), Mič Piledži (Volter Skiner) i Majkl MekKin (Moris Flečer) iz *Dosijea iks* su se takođe pojavili u seriji.

## Reference
# Sporazum iz Osla

Yitzhak Rabin, Bill Clinton, i Jaser Arafat za potpisivanja *Sporazuma iz Osla*, 13. rujna, 1993.
Short video about Oslo Accords from the Israeli News Company
**Sporazum iz Osla**, službeno se zove *Deklaracija o principima ili Dogovor o privremenoj samoupravi* ( Declaration of Principles on Interim Self-Government Arrangements) ili *Deklaracija o Načelima* ( Declaration of Principles).

On je bio prekretnica u palestinsko-izraelskom sukobu. Bio je to prvi izravan sporazum između Izraela i Palestinskih političkih predstavnika (PLO). On je zamišljen kao okvir budućih odnosa između *Izraela* i buduće *Palestinske države*, kada se riješe sva neriješena pitanja konačnog statusa dviju država.

Sporazum je dogovoren u Oslu, Norveška dana 20. kolovoza, 1993., a potom i službeno potpisan na javnoj ceremoniji u Washington DC 13. rujna, 1993., od strane Jasera Arafata u ime Palestinaca i premijera Yitzhaka Rabina. Potpisivanju su svjedočili ministri vanjskih poslova Warren Christopher iz Sjedinjenih američkih država i Andrej Kozirev iz Rusije, kao i američki predsjednik Bill Clinton.

Sporazum je predvidio stvaranje jedne *Palestinske vlasti*. Palestinska vlast je po tom sporazumu trebala dobiti odgovornost za upravu na teritoriji pod svojom kontrolom. Sporazum je predviđeno povlačenje Izraelskih vojnih snaga sa područja buduće Palestinske autonomije iz Pojasa Gaze i Zapadne obale.

## Vanjske veze

* O Sporazumu iz Osla na stranicama U.S. State Department
# Aleksandar Ruckoj

|  |
| --- |
| Aleksandar Ruckoj |
|
Aleksandar Ruckoj 1993. godine |
|

---

v.d. predsjednik Rusije
 |
| **Na dužnosti** 22. septembar 1993 – 4. oktobar 1993 Zajedno s njim/njom služio Boris Jeljcin (de facto)
 |
| Prethodnik
 | Boris Jeljcin
 |
| Nasljednik
 | Boris Jeljcin
 |
|

---

potpredsjednik Rusije
 |
| **Na dužnosti** 10. jul 1991 – 4. oktobar 1993
 |
| Predsjednik
 | Boris Jeljcin
 |
| Prethodnik
 | nema
 |
| Nasljednik
 | položaj ukinut
 |
|

---

 |
| Rođen/a
 | 16. septembra 1947.  (1947-09-16) Proskuriv, Ukrajinska SSR  Sovjetski Savez
 |
| Politička stranka
 | Pravedna Rusija
 |
| Suprug/a
 | Neli Zolothin (razv.) Ljudmila Novikova (razv.) Irina Popova
 |
| Djeca
 | Dmitrij Aleksandar Rostislav Katarina
 |
| Religija
 | rusko pravoslavlje
 |
| **Vojna služba** |
| Godine službe
 | 1971–1993
 |
| Nagrade/odlikovanja
 | Heroj Sovjetskog Saveza (1988)
 |
| Boris Jeljcin je nakon pobjede u ustavnoj krizi Ruckoja izbacio iz vojske i oduzeo mu sva odličja i činove
 |

**Aleksandar Vladimirovič Ruckoj** (ruski: Алекса́ндр Влади́мирович Руцко́й; 16. septembar 1947 - ) je ruski nacionalistički političar i bivši sovjetski zrakoplovni oficir, najpoznatiji po tome što je u vrijeme raspada SSSR i na početku postsovjetske tranzicije služio kao prvi, i dosad jedini potpredsjednik Ruske Federacije.

Vojnu karijeru je započeo godine 1980. nakon koje je poslan u Afganistan, gdje je u borbama sa mudžahedinima tri puta oboren, ali također dobio čin pukovnika a 1988. je proglašen i herojem Sovjetskog Saveza. Tako je stekao veliku popularnost i ugled, pogotovo među vojnim krugovima, a što je godine 1991. iskoristio Boris Jeljcin koji ga je odabrao za potpredsjedničkog kandidata na izborima. U augustu 1991. je Ruckoj svojim autoritetom igrao važnu ulogu u slamanju konzervativnog puča. Nakon raspada SSSR-a se Ruckoj, međutim, počeo sve više distancirati od Jeljcina, nezadovoljan njegovom politikom prema ruskoj manjini u drugim post-sovjetskim državama, odnosno nastojanjem da se očuvaju dotadašnje granice; otvoreno je podržavao godine 1992. ugušen pokret za secesiju Krima iz Ukrajine, kao i separatiste u prilikom sukoba u Pridnjestrovlju i Južnoj Osetiji. Zbog toga se za vrijeme ustavne krize priključio anti-jeljcinovskoj opoziciji u Vrhovnom sovjetu. Kada je 21. septembra Jeljcin raspustio Vrhovni sovjet, to isto tijelo je opozvalo Jeljcina i na njegovo mjesto postavilo Ruckoja. Jeljcin je, međutim, ovaj put uživao podršku vojske koja je 4. oktobra zauzela sjedište Vrhovnog sovjeta u Moskvi, pri čemu je Ruckoj uhapšen. Ruckoj je iz zatvora Lefortovo pušten u februaru 1994. zahvaljujući amnestiji koju je proglasila u međuvremenu novoizabrana Državna duma. Na parlamentarnim izborima 1995. se natjecao na čelu nacionalističke stranke Država, ali nije uspio prijeći izborni cenzus od 5 %. Na predsjedničkim izborima 1996. godine je, pak, podržao komunističkog kandidata Genadija Zjuganova. U jesen iste godine je izabran za guvernera Kurske oblasti, ali 2000. mu je kandidatura odbačena od strane izbornih vlasti iz proceduralnih razloga.

## Vanjske veze

* About Rutskoy's Derzhava movement
# Glas hrvatske žrtve – Zid boli

Spomenik *Glas hrvatske žrtve – Zid boli*
**Spomenik *Glas hrvatske žrtve – Zid boli djelo je kipara Dušana Džamonje. Otvoren je 14. listopada 2004. i nalazi se na groblju Mirogoj. Spomenik je prvotno izgrađen u Selskoj ulici u Zagrebu ispred stožera UNPROFOR-a.

U spomenik su urezana, u crni mramor, 13.500 imena hrvatskih boraca i civila koji su poginuli u ratu u Hrvatskoj. Na spomeniku nema križa, podataka o datumu rođenja ili smrti žrtava niti daljnjih objašnjenja za posjetitelje.

## Vanjske veze

* Croatianhistory
# Stranka demokratske akcije

**Stranka demokratske akcije** je politička stranka u Bosni i Hercegovini.

Osnovana je maja 1990. kao prva poratna stranka u BiH kojoj je cilj bio okupljati i zastupati interese Muslimana. Među osnivačima su bili Alija Izetbegović, Muhamed Filipović i Adil Zulfikarpašić.

Još prije izbora se od SDA izdvojila frakcija s Muhamedom Filipovićem i Adilom Zulfikarpašićem i osnovala stranku Muslimanska bošnjačka organizacija (MBO).

Međutim, SDA je izbore dobila u koaliciji s druge dvije nacionalne stranke - HDZ i SDS. Zajedno s njima je formirala novu vladu, ali se koalicija raspala s raspadom Jugoslavije i izbijanjem rata.

Nakon rata je SDA ostala glavna bošnjačka stranka u BiH.

Osim u BiH, postoje i stranačke podružnice u susjednim državama - SDA Hrvatske, SDA Sandžaka (Srbija) i SDA Crne Gore.
# Dalmatinska akcija

**Dalmatinska akcija** (DA) je hrvatska regionalistička politička stranka koja je djelovala na području Dalmacije 1990-ih.

Osnovana je u Splitu u jesen 1990. godine, a prvi predsjednik joj je bio ugledni splitski humorist Đermano Ćićo Senjanović. Stranka se u svom programu zalagala za regionalno preuređenje Hrvatske, odnosno stvaranje Dalmacije kao posebne upravne jedinice koja će dijeliti ovlasti s centralnom vlasti u Zagrebu. Godinu dana kasnije on je napustio stranku, na čije je čelo stala sociologinja dr. Mira Ljubić-Lorger.

DA je na nacionalnu političku scenu došla prilikom parlamentarnih izbora 1992. kada je Mira Ljubić-Lorger izabran u Sabor na zajedničkoj listi s regionalnim strankama Istarski demokratski sabor i Riječki demokratski savez. Stranka je svoj uspon nastavila i na lokalnim izborima početkom 1993. kada je dobila svoje predstavnike u skupštini Splitsko-dalmatinske županije, kao i Gradskom vijeću Splita, kao i nekih drugih dijelova Dalmacije.

Iako zbog specifičnih ratnih i drugih okolnosti, odnosno okupacije dijela Dalmacije, nikada nije mogla računati na razinu podrške kakvu je imao IDS u Istri. Stranku je vladajuća Hrvatska demokratska zajednica prikazivala kao separatističku. U septembru 1993. njeno sjedište u Splitu razneseno je bombom, a članovi rukovodstva nakratko pritvoreni pod optužbom da su inscenirali napad.

Sudski proces je završio oslobađajućom presudom 1996. godine, ali je u međuvremenu DA znatno oslablila zbog stalnih raskola u rukovodstvu. Godine 1995. se na izborima natjecala za Sabor na listi lijevih stranaka pod vodstvom Akcije socijaldemokrata Hrvatske, ali nije obnovila parlamentarni status.

Na daljim lokalnim i nacionalnim izborima DA nije uspjela osvojiti nijedno mjesto te se postupno počela gasiti. Godine 2003. je i službeno izbrisana iz registra političkih stranaka.

Dio njenih bivših članova je okupljen u Maslinu - Dalmatinsku autonomašku stranku.

## Ideologija

Osnovi ideologije Dalmatinske akcije su bili promicanje dalmatinske nacionalnosti , odnosno da se ljudima koji su se izjašnjavali kao Dalmatinci u etničkom smislu prizna status nacionalne manjine.
# Šešelj

**Šešelj** je hrvatsko i srpsko prezime koje nosi nekoliko poznatih osoba:

* Vojislav Šešelj, srpski nacionalistički političar i vođa Srpske radikalne stranke;
* Zlatko Šešelj, hrvatski klasicist, prosvjetni radnik i bivši saborski zastupnik;
* Stjepan Šešelj, hrvatski književnik i jedan od suosnivača HDZa.

Šešelji (Shesheli) su stigli iz sela Lagha Shesheli pokraj Skadra ( Republika Albanija ), a pri tom su u novo prebivalište donijeli i katoličku vjeru. U Albaniji i danas postoji prezime Shesheli ( čita se Šešelji ), koje je s jezičnog motrišta nastalo od albanske riječi sheshe sa značenjem ožiljak primjerice od boginja, ospica, kozica, krasta. Ta je riječ prema Petru Skoku potvrđena upravo na dubrovačkom području, gdje su Šešelji doselili iz okolice Skadra.
# Eduard Ševarnadze

| Eduard Ševarnadze ედუარდ ამბროსის ძე შევარდნაძე |
| --- |
|  |
|

---

2. predsjednik Gruzije
 |
| Mandat 26. 11. 1995. – 23. 11. 2003.
 |
| Prethodnik
 | Zviad Gamsakurdija
 |
| Nasljednik
 | Nino Burjanadze
 |
|

---

Prvi sekretar Komunističke partije Gruzije
 |
| Mandat 29. 9. 1972. – 6. 7. 1985.
 |
| Prethodnik
 | Vasil Mžavanadze
 |
| Nasljednik
 | Jumber Patiašvili
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 25. 1. 1928.  Mamati, Sovjetski Savez (danas  Gruzija) |
| Politička stranka
 | UGG
 |
| Supružnik
 | Nanuli Ševarnadze
 |
| Vjera
 | pravoslavac
 |

**Eduard Ševarnadze** (gruzijski: **ედუარდ ამბროსის ძე შევარდნაძე**; Mamati, 25. 1. 1928. – 7. 7. 2014.), bivši sovjetski i, kasnije, gruzijski političar s vrhunca i kraja Hladnoga rata. U periodu od 1972. do 1985. bio je Generalni sekretar KP Gruzije te jedan od najutjecajnijih ljudi u SSSR-u tijekom Gorbačovljeve ere. Od 1995. do 2003. bio je predsjednik Gruzije. Smijenjen je nakon velikog pristiska javnosti u jeku beskrvne Revolucije ruža.
# Jure Radić

*Za istoimenog jugoslavenskog svećenika i znanstvenika vidi Jure Radić (1920–1990).*
**Jure Radić** (Baška Voda, 15. rujna 1953. – Zagreb, 10. rujna 2016.), jugoslavenski i hrvatski inženjer građevinarstva i političar.

Rodio se i odrastao u izrazito katoličkoj obitelji. Iako zbog toga nikada nije postao članom SKJ, u vrijeme socijalističke Jugoslavije se politikom bavio u okviru tadašnje "frontovske" organizacije Socijalistički savez radnog naroda. Diplomirao je na Građevinskom fakultetu u Zagrebu, gdje je od 1979. bio asistent, a od 1987. do 1989. predstojnik Katedre za mostove.

Nakon višestranačkih izbora se priključio HDZ-u. U proljeće 1992. je postao ministar znanosti u vladi Franje Gregurića. Kada je 1992. premijerom postao Hrvoje Šarinić, na upražnjeno mjesto predstojnika ureda predsjednika Republike je došao Radić, postavši jednim od najbližih Tuđmanovih suradnika i najistaknutijih članova tadašnje vlasti. Na tom je mjestu, između ostalog, preimenovao tadašnju Vilu Zagorje u Predsjedničke dvore. Kada su zbog miniranja brane Peruča 1993. godine u Dalmaciji počele dugotrajne redukcije struje kao i kritike vlasti što ne radi ništa da riješi taj problem, izazvao je kritike javnosti svojom tvrdnjom "da običnim ljudima nedostatak struje ne smeta i da se na njega lako priviknu". U listopadu 1993. je na Drugom općem saboru HDZ imenovan za glavnog tajnika stranke, a što se najčešće tumači time da ga je Tuđman nastoajo postaviti kao kompromisno rješenje između dviju tada suprotstavljenih frakcija - *tvrde* desne oko ministra obrane Gojka Šuška i *meke* koju su vodili Stjepan Mesić i Josip Manolić. Radić je također zbog svoje izuzetne bliskosti Crkvi trebao pripomoći ideološkoj orijentaciji HDZ-a od nacionalističkog svenarodnog porketa prema "normalnoj" demokršćanskoj stranci.

Godine 1994. je imenovan za ministra obnove i graditeljstva u vladi Nikice Valentića. Na tom je mjestu postao predmetom optužbi za korupciju i sukob interesa, vezanih uz to da je javne poslove dobivala tvrtka Konstruktor inženjering čiji je vlasnik bio njegov vjenčani kum Željko Žderić. Međutim, još više kontroverzi je donijela njegova odluka da se novi Maslenički most, kao zamjena starom srušenom u ratu, sagradi na novoj lokaciji, zbog koje je imao veću dužinu, a za koju se kasnije ispostavila da je daleko više podložna udarima bure koje ga čini neupotrebljivim, a zbog koje se 200-ih morao sagraditi novi "stari" most.

Umro je 10. rujna 2016. u KBC »Zagreb« (Rebro) od posljedica karcinoma želuca.

## Djela

* *Mostovi*. Zagreb 2002.
* *Konstruiranje mostova*. Zagreb 2005. (u koautorstvu s Anom Mandić i Goranom Pužem)

## Izvori
# Haris Silajdžić

|  |
| --- |
| Haris Silajdžić |
|
 |
|

---

predsjednik Bosne i Hercegovine
 |
| **Na dužnosti** 6. mart 2010 – 10. novembar 2010
 |
| Predsjednik vlade
 | Nikola Špirić
 |
| Prethodnik
 | Željko Komšić
 |
| Nasljednik
 | Nebojša Radmanović
 |
| **Na dužnosti** 7. mart 2008 – 6. novembar 2008
 |
| Predsjednik vlade
 | Nikola Špirić
 |
| Prethodnik
 | Željko Komšić
 |
| Nasljednik
 | Nebojša Radmanović
 |
|

---

bošnjački član Predsjedništva Bosne i Hercegovine
 |
| **Na dužnosti** 6. novembar 2006 – 10. novembar 2010
 |
| Prethodnik
 | Sulejman Tihić
 |
| Nasljednik
 | Bakir Izetbegović
 |
|

---

premijer Bosne i Hercegovine
 |
| **Na dužnosti** 25. oktobar 1993 – 31. januar 1996
 |
| Predsjednik
 | Alija Izetbegović
 |
| Prethodnik
 | Mile Akmadžić
 |
| Nasljednik
 | Hasan Muratović
 |
| **Na dužnosti** 3. januar 1997 – 6. jun 2000 Zajedno s njim/njom služio Boro Bosić (1997–1999) Svetozar Mihajlović (1999–2000) |
| Predsjednik
 | Alija Izetbegović Živko Radišić Ante Jelavić
 |
| Prethodnik
 | Hasan Muratović
 |
| Nasljednik
 | Spasoje Tuševljak
 |
|

---

 |
| Rođen/a
 | 1. oktobra 1945.  (1945-10-01) Breza, SR BiH, SFRJ (današnja BiH)
 |
| Državljanstvo
 | BiH
 |
| Politička stranka
 | SBIH
 |
| Religija
 | sunitski islam
 |

**Haris Silajdžić** (1. 9. 1945. -) je bosanskohercegovački političar, koji je od 2006. do 2010. služio kao bošnjački člana Predsjedništva Bosne i Hercegovine, a 2010. i kao predsjednik BiH.

U politiku je ušao za vrijeme prvih demokratskih izbora 1990. godine kao član Stranke demokratske akcije. Pobjednička koalicija nacionalnih stranaka ga je imenovala ministrom vanjskih poslova tadašnje SR BiH. Na toj ga je dužnosti zatekao raspad SFRJ i rat u Bosni Hercegovini, koji je izbio 1992. godine.

1993. godine je postao premijerom Bosne i Hercegovine. Godine 1995. je bio članom delegacije vlade BiH na Daytonskoj mirovnoj konferenciji i sudjelovao u izradi Daytonskog mirovnog sporazuma.

Nakon rata se razišao sa SDA i formirao vlastitu Stranku za BiH, te postao žestoki kritičar daytonskog sistema, zalažući se za ukidanje entiteta. Godine 2002. je poražen od Sulejmana Tihića na izborima za Predsjedništvo BiH, ali ga je godine 2006. porazio. Godine 2010. ga je porazio SDA-ov kandidat Bakir Izetbegović.

## Vanjske veze

* Interview from the BBC's Hardtalk current affairs program
* An interview with Haris Silajdžić Arhivirano 2009-02-22 na Wayback Machine-u
* Haris Silajdžić interview with Tim Sebastian
* Bosnia's new leadership takes shape
# Liberalna stranka Kanade

**Liberalna stranka Kanade** (engleski *The Liberal Party of Canada*, francuski *Parti libéral du Canada*) je kanadska politička stranka osnovana zajedno s osnutkom kanadske Konfederacije godine 1867.

Dok je prvih trideset godina bila u opoziciji prema vladajućoj Progresivnoj konzervativnoj stranci, veći dio 20. vijeka je bila na vlasti u Kanadi, a svaki od njenih vođa je barem jednom obavljao mandat kanadskog premijera. Zbog toga je često nazivaju "prirodnom vladajućom strankom".

Po svojoj ideologiji i političkom programu kanadska Liberalna stranka okvirno pripada političkom centru, ali je primjetno lijevije orijentirana u odnosu na američku Demokratsku stranku, s kojom se ponekad uspoređuje. S druge strane od nje je danas u Kanadi lijevije orijentirana Nova demokratska stranka.

Liberalna stranka je na vlasti bila od godine 1993. do parlamentarnih izbora 2006. godine prilikom kojih je poražena od strane Konzervativne stranke. Nakon izbora 2011. godine završila je na trećem mjestu, iza NDP koja joj je oduzela status službene opozicije.