Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Serapeum u Aleksandriji

| Serapeum |
| --- |
|  |
| Zemlja
 |  Egipat
 |
| Regija
 | Delta Nila
 |
| Civilizacija
 | Antički Egipat
 |
| class=notpageimage| Serapeum
 |
| Period postojanja
 | 3. vijek pne. - 4. vijek
 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |

**Serapeum** (starogrčki: Σεραπεῖον / Serapeion) je bio grčki hram podignut u čast boga zaštitnika Aleksandrije - Serapisa, u ptolemejsko doba na periferiji tadašnje Aleksandrije.

## Historija

Sfinga Horemheb
Ulaz u lokalitet
Skulptura Serapisa od crnog diorita, prikazanog u liku Apisovog bika, pronađena je na tom lokalitetu 1895.

Natpis na malom stupcu koji podupire bika govori da je napravljen u doba cara Hadrijana (117-138).

Prva iskapanja obavljena su 1944. kod Pompejevog stupa (Dioklecijanovog stupa), tad su iskopani temelji hrama. Na dubini od 77 metara pronađeno je deset plaketa, sa paralelnim tekstovima isklesanim - Egipatskim hijeroglifima i Grčkim alfabetom pa se tako saznalo da je Serapeion podigao Ptolemej III (246. pne.-221. pne.) i da je arhitekt bio Parmaniskos. Saznalo se i kako je hram izgledao, ali ništa nije ostalo ispod zemlje što bi to moglo potvrditi.

Na sjeveroistočnoj strani Serapeiona, iskopani su temelji hrama posvećenog Harpokratu, koji je podignut za Ptolemeja IV.

Hram je zatvoren u julu 325., vjerojatno po naredbi rimskog cara Konstantina Velikog.

Razorili su ga kršćani je 391. za velikog progona pagana.

## Reference

## Vanjske veze

* *Alexandria, Egypt* Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u (`en`)
# Amr ibn al-As

| *`Amr* |
| --- |
|  |
| Rođen/a | 573/589 Meka, Arabija  |
| Umro/la | 664 Egipat. |
| Vjernost |  Rašidunski Kalifat.  Omejadski Kalifat. |
| Rod/služba |  Rašidunska vojska  Omejadska vojska |
| Godine službe | 634 - 664 |
| Čin | komandant guverner Egipta (642-644), (657-664) |
| Komande | Rašidunsko osvajanje Palestine Rašidunsko osvajanje Egipta, Prvi muslimanski građanski rat |

**`Amr ibn al-`As** (arapski: عمرو بن العاص‎ *‘Amrū ibn al-‘Ās*; cca. 573 – 6. januar 664) bio je arapski vojni komandnat najpoznatiji po muslimanskom osvajanju Egipta godine 640. Bio je suvremenik proroka Muhameda i ashabi ("Drug"), koji je brzo napredovao kroz muslimansku hijerarhiju nakon preobraćenja na islam u 8. godini Hidžre (AH) (629). Poznat je i po tome što je podigao novu egipatsku prijestolnicu Fustat kao i džamiju Amr ibn al-Asa u njegovom središtu – prvu džamiju na afričkom kontinentu.

## Reference

* (10) Glubb J.B. The Great Arab Conquests. Quartet Books, London 1963
# Carigrad

*Vidi takođe: Istanbul, Bizantijum, i Konstantinopolj*
**Carigrad** (stsl. *Цѣсарьградъ*, crsl. *Царьгра̀дъ*, ruski: Царьград, ukrajinski: Царгород, slovački: *Carihrad*) je slovensko ime za Konstantinopolj, glavni grad Vizantijskog Carstva, grad koji se danas nalazi u Turskoj i zove se Istanbul.

Drugi slovenski naziv je „Konstantinov grad” (stsl./crsl. *Константинь градъ*, crsl. *Константиноградъ*) i on je neposredni prevod grčkog naziva grada (grčki: Κωνσταντινούπολη).

Carigrad je staroslovenski prevod grčke riječi *Βασιλὶς пόλις*. Spajanjem slavenske riječi *car* („cezar/imperator”) i riječi *grad*, nastao je naziv: *Carev grad*.

Bugari su prilagodili riječ za Trnovgrad (*Търновград* — Tarnovgrad), jednu od prijestonica bugarskog cara, ali nakon pada Balkana pod osmansku vlast, bugarska riječ je korištena samo kao još jedan naziv za Konstantinopolj.

Nakon osnivanja Republike Turske 1923. godine, službeno ime grada je promijenjeno iz *Konstantinopolj* u *Istanbul*.

## Povezano

* Novi Rim
* Stambol

## Reference
# Kalif

Kalif Harun al-Rašid
**Kalif** (arapski: **خليفة**, *Khalīfah*, turski: *Halife*), je naziv za državnog poglavara Kalifata i titula duhovnog poglavara islamske umme (zajednice) koja živi po šerijatskom pravu.

Prvi kalif nakon Muhamedove smrti bio je Ebu-Bekr od 632. do 634., nakon toga pojavili su se brojni kalifati koje su osnovali Arapi od 7. do 16. st. Od 15. st. i sultana Mehmed II. (1429.-1481.) titulu kalifa nosili su otomanski sultani kao vrhovni poglavari svih muslimana svijeta.

Svi kalifi smatrali su se nasljednicima Muhameda, neki od njih su si nakon smrti proroka Muhameda dali naziv *Khalifat Allah* (predstavnik Alaha), kasnije se taj naziv promjenio u *Khalifat rasul allah* (nasljednik proroka Boga) i postao standardni naziv.

Posljednji kalif 101 po redu, bio je zadnji otomanski sultan Abdul Medžid II. koji je za svoje sjedište odabrao Istanbul a ne Ankaru, zbog tog je Turski parlament 3. marta 1924 donio odluku o ukidanju titule kalifa.

## Povezano

* Kalifat

## Reference

## Vanjske veze

* Ahmadiyya Muslim Caliphs (`en`)
# Vakuf

*Za ostale upotrebe, pogledajte Vakuf (razvrstavanje).*
**Vakuf** (arapski: وقف, awqāf, turski: vakıf) je institut islamskog prava, koji se razvijao od XI. do XIX. st., - po mnogo čemu odgovara institutu zaklade u europskom pravu.

Vakuf dakle po islamskom pravu označava neko dobro koje neka osoba (vakif) svojevoljno izdvoji iz svoje imovine, predajući je Alahu, dok prihodi ili svrha vakufa služe ljudima. Vakuf nije propisan niti naređen Kuranom, njega podstiče sam poslanik Muhamed u njegovim hadisima. Dokumenat kojim se opisuje vakuf se zove vakufnama, na kraju svake vakufname stoji "*Proklet bio onaj ko na bilo koji način oskrnavi ovo moje dobro djelo*!"

Vakuf je sredstvo za napredak u ekonomskom, kulturnom, društvenom i civilizacijskom pogledu nekog društva. Vakufi su u islamskim zemljama odigrali važnu ulogu u razvoju društva i naselja, jer je pomoću tog instituta podignut najveći broj javnih objekata u tim zemljama.

Prvim vakufom se smatra vakuf Omera koji je ufakufio *bašču* s palmama koju je nazvao "Semg". Prema hadisu, Omer je prije uvakufljenja Poslaniku rekao "*O Alahov Poslaniče, imam jednu bašču, koju puno volim i želim je dati kao trajno dobro!*" Poslanik je odgovorio: "*Uvakufi stvar tako da se ona ne može ni prodati, niti darovati, niti naslijediti, a njeni prihodi da se upotrebljavaju, kao opće dobro!*"

## Vakufi u Bosni i Hercegovini

Prve orijentalno-islamske gradske objekte na bosanskom području podigao je Isa-beg Isaković kao svoj vakuf, o čemu nam govori najstariji osmanlijski dokument u Bosni, vakufnama Isa-bega Isakovića datirana između 1. veljače i 3. ožujka 1462. godine.

## Poveznice

* Vakufnama
* Vakif

## Literatura

* Arif Ali Khan (Hrsg.): Encyclopaedia of Islamic law. Bd. 7: Law of Waqf in Islam. New Dehli 2006. ISBN 81-8274-197-1
* Murat Çizakça: A history of philanthropic foundations. The Islamic world from the seventh century to the present. Istanbul 2000. ISBN 975-518-151-2
* Esad Hrvačič: Vakuf - trajno dobro. Sa posebnim osvrtom na vakufe u Bosni i Hercegovini. Sarajevo 2001. ISBN 9958-23-079-8
* Safet Krkić: Uloga vakufa u razvoju gradova BiH. Sarajevo 1999.
# Taksi

*Za ostale upotrebe, pogledajte Taksi (razvrstavanje).*
Taksi
**Taksi** je vrsta javnog prevoza gde korisnik – putnik (ili putnici) iznajmljuju na određeno vreme prevozno sredstvo sa vozačem koje će ga (ih) prevesti od jedne lokacije do druge.

Pod taksijem se najčešće podrazumeva automobil ali to može biti i avion, čamac, gondola, kamion...

## Ugovaranje prevoza

Vozači taksija, taksisti, su najčešće organizovani u udruženja, koja im omogućuju efikasnije delovanje pre svega prijemom poziva stranaka preko radija.

Usluga, vožnja se zakazuje telefonom, u zadnje vreme i SMS-om. Duže vožnje se mogu zakazati i koji dan ranije. Taksi usluga se može dobiti i zaustavljanjem „slobodnog“ taksija na ulici.

Taksiti na krovu imaju svetleću oznaku na kojoj piše **“Taxi“** kao i broj taksi vozila. Kada je svetlo upaljeno taksi je „slobodan“

## Naplata usluge

Taksi usluga se plaća iz dva dela „polazak“ – fiksni iznos bez obzira na rastojanje koje će se preći i dela koji je vezan za rastojanje tj. naplata po pređenom putu. Tarifa zavisi i od doba dana, dana u nedelji, praznika.

Taksi vožnja se najčešće naplaćuje putem taksimetra, koji je povezan sa okretanjem točkova (tako meri pređeno rastojanje). Taksimetar radi i ako se taksi zaglavi u saobraćajnoj gužvi, tada se prebacuje na režim merenja vremena pa i dalje radi.

Pojedina taksi udruženja daju popuste na telefonski poziv.

Pojedina preduzeća prave ugovore sa određenim taksi udruženjima o prevozu na taksi-bon. Zaposleni koji poseduju taksi-bon dobijaju popust na uslugu.

## Zanimljivosti

U pojedinim zemljama postoji obaveza korišćenja određenog tipa automobila za taksi, dok u Engleskoj postoji posebna fabrika boja proizvodi posebna taksi vozila. Tavanica u tim vozilima je viša a vozač je od putnika odvojen neprobojnim staklom što bitno utiče na bezbednost vozača.

Najčešće korišćena boja za taksije u svetu je žuta.

Biti taksista znači susretati mnogo različitih ljudi. Zbog svog razičitog iskustva o taksistima je snimljeno mnogo filmova, od kojih su neki kultni.

## Historija

Prvi taksisti su se pojavili početkom 17. veka u Parizu i Londonu. **Nikola Sovaž** (engleski: *Nicolas Sauvage*) je bio prvi taksista o kome postoji dokumentacija da je prijavio državnim organima posao taksiranja 1640. godine. Naravno, prvi gradski taksi se odvijao u fijakerima uz obaveznu konjsku vuču.

Taksimetar je pronašao **Vilhelm Brun** (engleski: *Wilhelm Bruhn*) 1891.

Dvosmerni radio, koji je omogućio komunikaciju sa taksi centralom i drugim vozačima je prvi put primenjen 1940.
# Abukir

| Abukir أبو قير‎
 |
| --- |
| Pejzaž grada i plaža uz morePejzaž grada i plaža uz more |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Egipat
 |
| **Muhafaza** | Aleksandrija
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2006.)
 |
|  - **Grad** | 37 997
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC)
 |
| Karta
 |
| Abukirclass=notpageimage| Pozicija Abukira u Egiptu
 |

**Abukir** (arapski: أبو قير /*Abu Qir*, koptski: *Apakyri*) je grad od 37 997 stanovnika na sjeverozapadu Egipta u muhafazi Aleksandrija.

## Geografija

Abukir leži udaljen 23 km sjeveroistočno od centra Aleksandrije, sa kojom je povezan lakom gradskom željeznicom.

## Historija

Za antičkih vremena nedaleko od današnjeg grada nalazila se važna luka - Kanopus, od koje ništa nije ostalo, jer je potopljena vodama Zaljeva Abu Kir.

Centar grada
Današnji Abukir niknuo je uz istoimenu utvrdu podignutu za Mameluka. Ona je proširena za vladavine Muhameda Alija, a njegov nasljednik kediv Abas II dogradio je uz nju i bolnicu.

Ime je dobio po koptskom raonokršćanskom martiru (kasnijem svecu) - Kiru (Abu Kir znači sveti Kir).
U Zaljevu se 1798. odvila pomorska Bitka za Nil, u kojoj britanska flota pod zapovjedništvom admirala Nelsona uništila francusku Mediteransku flotu.

Današnji Abukir je industrijsko predgrađe Aleksandrije, mjesto velike termoelektrane, snage 1300 MW i velike tvornice umjetnih gnojiva.

On je i pomorska baza egipatske ratne mornarice i luka za fosfate za potrebe tvornice gnojiva.

U Abukiru se nalazi i Pomorska akademija i kineziološki fakultet.

## Reference

## Vanjske veze

* *Abu Qir* (`en`)
# Herofil

**Herofil** (starogrčki: Ἡρόφιλος), ponekad na latinskom **Herophilus** (335-280. pne.), bio je starogrčki ljekar. Bio je rodom iz Halkedona, a najveći dio života proveo u Aleksandriji. Bio je prvi naučnik koji je sistematski provodio naučne autopsije ljudskih leševa pa se zbog toga naziva ocem anatomije. Herofil je svoja zapažanja zabilježio u devet knjiga koje su sve izgubljene. Zajedno s Erasistratom se smatra osnivačem medicinske škole u Aleksandriji.

## Napomene

## Izvori

* von Staden H. (ed. trans.) Herophilos: The Art of Medicine in Early Alexandria. Cambridge University Press, 1989 ISBN 0-521-23646-0, 9780521236461
* Simon Hornblower and Anthony Spawford, "Herophilos," The Oxford Classical Dictionary. (New York: Oxford University Press, 1999) 699.
* "Herophilus", Encyclopedia of World Biography Supplement Vol. 25 Thomson Gale. (Michigan: Gale).
* von Staden H. (ed. trans.) Herophilus: The Art of Medicine in Early Alexandria. Cambridge University Press, 1989
* Adrian Wills, "Herophilus, Erasistratus, and the birth of neuroscience," The Lancet. (November 13, 1999): 1719 Expanded Academic ASAP. Gale, 30 Nov. 2008.
* "On the Localization of the Functions of the Brain with Special Reference to the Faculty of Language," Anthropological Review, Vol. 6, (Oct., 1868) 336.
* Galen. On the natural faculties. Brock AJ (trans.) Heinemann, London 1916. pp xii, 233

## Povezano

* Kronologija medicine i medicinske tehnologije
# Apijan

*Za ostale upotrebe, pogledajte Apijan (razvrstavanje).*
**Apijan** iz Aleksandrije (grčki jezik: Αππιανός, latinski jezik: *Appianus Alexandrinus*, oko 95 – 165. godine), je bio historičar antičkog Rima grčkog porijekla. Živio je i djelovao u vrijeme vladavina rimskih imperatora Trajana, Hadrijana i Antoninusa Piusa.

## Život

Apijan je rođen oko 95. godine u Aleksandriji. Sam navodi da je nakon obavljanja najviših dužnosti u rimskoj procinciji Egipat, oko 120. godine otišao u Rim gdje je obavljao advokatsku praksu i to u predmetima pred rimskim imperatorima. Oko 147. godine postavljen je za prokuratora, najvjerovatnije u Egiptu, prema preporuci njegovog prijatelja Markusa Kornelijusa Fronta (Marcus Cornelius Fronto). Mjesto prokuratora bilo je rezervisano za pripadnike viteške klase (equites).

## Djelo

Svoje djelo "Historija Rima" (grčki Ῥωμαϊκά), napisao je na grčkom jeziku i to *aleksandrijskom* dijalektu (još i *helenistički* - Κοινὴ Ἑλληνική). *Historija Rima* sastoji se od 24 knjige napisane do 165. godine. Apijanova historija više je zbirka monografija nego hronološki slijed događaja. U svom radu je Apijan predstavio nekoliko ličnosti i zemalja pokrivajući razdoblje od najranijih vremena do rimskih osvajanja. Djelo mu je polovično sačuvano kroz vijekove; neke knjige su sačuvane u potpunosti, od nekih postoje bizantinski prijepisi a od ostalih su preživjeli fragmenti.

Apijanov književni stil nije atraktivan ali je sadržaj njegovog djela veoma vrijedan, naoročito oni dijelovi koji se odnose na period rimskih građanskih ratova. *Građanski ratovi*, u pet knjiga, pokrivaju period kraja Rimske Republike.

U *Historiji Rima* Apijan rijetko navodi svoje izvore ali očito se nije oslanjao samo na jedan. Može se prepoznati da je npr. koristio govor Marka Antonija nakon Cezarove smrti i da je kritikovao nepotpunost Avgustovih *Komentara o ilirskim ratovima*. U značajnoj mjeri poslužio se i radovima historičara iz vremena prije njegovog kao što su Polibije, Dionizije iz Halikarnasa, Livije, i drugi.

Apijanovi opisi Ilira i odnosa Rima sa njihovim susjedima na drugoj strani Jadranskog mora važan su izbor podataka o historiji zapadnog Balkana.

## Izvori i vanjski linkovi

* William Smith (ed) (1870), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology* Vol 1 pp. 247–248
* Apijanova historija Rima Arhivirano 2008-01-05 na Wayback Machine-u
* Wiki Classical Dictionary: Appian Arhivirano 2006-10-29 na Wayback Machine-u
* Apijanovi radovi na Internet Archive
# Katarina Aleksandrijska

| Katarina Aleksandrijska
 |
| --- |
|  |
| djevica i mučenica
 |
| Rođen/a
 | oko 282., Aleksandrija Egipat
 |
| Umro/la
 | oko 307., Aleksandrija Egipat
 |
| Štuje se u | u: katoličkoj Crkvi, pravoslavnim Crkvama, anglikanskoj Crkvi, luteranskoj zajednici
 |
| Beatificiran/a
 | prije tridentinskog doba
 |
| Kanoniziran/a
 | prije tridentinskog doba
 |
| Glavno svetište
 | grob u samostanu na gori Sinaj
 |
| Kalendar svetaca
 | 25. studeni
 |
| Atributi
 | kruna, mač, palma, točak, prsten
 |

**Sveta Katarina Aleksandrijska** (oko 282.- Aleksandrija oko 307.), nazivana još i **Katarina Sinajska**, smatra se sveticom i mučenicom u istočnoj i u zapadnoj Crkvi. Štovanje joj iskazuju također anglikanci i luterani.

## Biografija

Osim godine rođenja (koja ipak nije sasvim sigurna) i podatka da je 304. podnijela mučeništvo u Aleksandriji, malo se znade o Katarininu životu, a stvarne podatke teško je razlučiti o legende.

Prema predaji, Katarina je bila lijepa mlada Egipćanka koja je, u trenutku kad je upravitelj Maksimin Daja preuzimao vlas u Aleksandriji, bila pozvana na svečanost koja je uključivala i pogansko žrtvovanje životinja. Katarina je odbila u tome sudjelovati zbog svoje kršćanske vjere.

## Legendarni izvještaj o mučeništvu

Maksimin Daia, koji je došao na vlast u rimskim afričkim provincijama naslijedivši rođaka Galerija, zaljubio se u Katarinu tako jako da je odlučio rastaviti se od svoje žene te oženiti Katarinu. Mlada ga je kršćanka najodlučnije odbila. On ju je tada suočio s pedesetoricom filozofa s namjerom da je oni uvjere kako Krist, jer je umro na križu, ne može biti Bog. No Katarina, služeći se govorničkom vještinom, a još više dobrim poznavanjem filozofije i teologije, pridobila je na svoju stranu mudrace koji, rasvijetljeni milošću, prionuše uz kršćanstvo. U očima pogana dvostruko poraženi, zadobiše mučeničku krunu jer ih je Maksimin stavio na muke i pogubio.

Ne mogavši Maksimin slomiti Katarinu, razbjesnio se i dao načiniti posebno mučilo: kotač s bodežima, koji će je sasjeći. No to se mučilo raspalo. Tada je mučenica odvedena izvan grada te joj je odrubljena glava.

## Kult

Prema kasnijoj legendi anđeli su tijelo sv. Katarine prenijeli na Sinaj i ondje ga sahranili. U blizini toga mjesta podignut je kasnije slavni manastir sv. Katarine koji postoji još i danas, a Katarinini ostaci prenijeti su u pripadajuću crkvu.

Oskudni izvještaji o Katarininu životu kroz povijest su bacali sumnju na njezino stvarno postojanje, pa je to vidljivo i u bogoslužju Katoličke Crkve, koja je spomen svete Katarine 1969. isključila iz liturgijskog kalendara, da bi ga onamo vratila 2002. godine.

Spomendan joj se slavi 25. studenog u Katoličkoj Crkvi, a u pravoslavlju slavi se 24. studenog, što je 7. prosinca u gregorijanskom kalendaru ukoliko se koristi julijanski kalendar.

## Povezano

* Aleksandrija
* Samostan Svete Katarine na Sinaju
# Didim Slijepi

Koptska ikona Svetog Didima
**Didim Slijepi** (cca. 313 – 398) bio je koptski teolog iz Aleksandrije, koji je skoro pola vijeka vodio znamenitu Katehetske škole. Slijepim je postao u ranom djetinjstvu, prije nego što je mogao čitati. Usprkos toga je bio obdaren s velikom inteligencijom te je savršeno naučio čak i geometriju.

Didim je bio autor komentara na Psalme, Evanđelje po Mateji, Evanđelje po Ivanu te djela kao što su *Protiv arijanaca* i "O Svetom duhu*, koje je Jeronim preveo na latinski. Pisao je i o brojnim prorocima Starog zavjeta.*
(See Jerome and Early Church Fathers, Chapter 109)

Didimovi biblijski komentari su preživjeli samo u fragmentima, a mnogi od katoličkih prijevoda su sumnjive autentičnosti.

## Reference

## Vanjske veze

* Didymus the Blind at OrthodoxWiki
# Kediv

Muhamed Ali-paša, prvi egipatski kediv
**Kediv** (tur. *hıdiv*, dosl. gospodar) je titula koja se upotrebljavala u Osmanskom Carstvu u 19. vijeku, a odgovarala je po svemu britanskoj tituli potkralja (*viceroy*).

Prvi koji se proglasio kedivom, bez službene potvrde Visoke Porte, bio je Muhamed Ali-paša, valija Egipta i Sudana, koji je de jure bio vazal Osmanskog Carstva. Tu titulu je Osmansko Carstvo službeno priznalo i uvelo 1867. i dalo dinastiji Muhameda Alija. Prvi koji je tu titulu službeno nosio bio je Ismail-paša, a nakon njega i svi ostali članovi dinastije nosili su titulu kediv do 1914. godine. Nakon 1914. Egipat je postao britanski protektorat, a titula kediv zamjenjena je titulom sultana.

## Etimologija

Riječ *kediv* pojavila se u Velikoj Britaniji prvi put 1867. i u engleski je došla od francuske riječi *khédive*, koja je pak u francuski došla iz turske riječi *hıdiv*. Taj termin je došao od perzijske riječi *hadiv* (knežević, princ) odnosno od riječi *huda* (gospodar, knez), a potječe od staroperzijske riječi *hvadata* (gospodar).

## Reference

## Bibliografija

* Opća enciklopedija Jugoslavenskog leksikografskog zavoda 1978. tom 4, str. 335

## Vanjske veze

* EtyomologyOnLine (`en`)
# Georges Moustaki

| Georges Moustaki |
| --- |
|  |
| Lični podaci |
| Ime po rođenju | Yussef Mustacchi |
| Drugo ime | Giuseppe Mustacchi |
| Datum rođenja | 3. svibnja 1934. |
| Mjesto rođenja | Aleksandrija, Egipat |
| Datum smrti | 22. maja 2013. |
| Zanimanje | pjevač, tekstopisac, gitarist |
| Muzički rad |
| Period aktivnosti | 1958.-danas |
| Instrument | vokal, gitara |
| Ostalo |
| Službene stranice | www.creatweb.com/moustaki |

**Georges Moustaki** (Aleksandrija u Egiptu, 3. svibnja 1934. - 23. maja 2013.), pravim imenom **Yussef Mustacchi**, francuski pjevač i tekstopisac.

## Biografija

Studirao je francuski jezik i stigao u Francusku sa 17 godina gdje se bavio novinarstvom, svirao gitaru, a neko je vrijeme radio i kao konobar. U pisanju šansona prvi ga je ohrabrio Georges Brassens s čijim će pjesmama trajno biti inspiriran, 1955. nastupio je u Bruxellesu, a nedugo potom Henri Crolla upoznao ga je s Édith Piaf.

Georges Moustaki
Moustaki je autor slavne pjesme "Milord", koju je za Édith Piaf napisao kad je s njom bio u emocionalnoj vezi (1957.-1959.) i kada ga je upravo ona predstavila širokoj publici interpretirajući njegove pjesme ("Milord", "Eden Blues", "L`Étranger"). Od 1960. snimao je i nastavio pisati u različitim stilovima, od jazzističkih ugođaja do sentimentalno obojenih melodioznih pjesama, kombinirajući u njima ritmove i kolorite sa svih četiriju strana svijeta.

Uspješnu samostalnu karijeru započeo je tek 1969. pjesmom "Méteque" (Stranac, "mješanac"). Pojavom je bio nalik robustnom grčkom pastiru, Židovu lutalici, kako su ga zvali, nonšalantnog ponašanja i toploga glasa. Ležeran i komunikativan uspostavljao je prisan kontakt s publikom (Bobino 70), a najbolje šansone stvara oko 1970. ("Il est trop tard", "Le temps de vivre", "Ma solitude", "Ma liberté"). Iako u poodmaklim godinama još uvijek nastupa. Održao je koncerte diljem svijeta, a 11. listopada 2008. godine imao je svoj prvi nastup u Splitu.
# Youssef Chahine

| Youssef Chahine |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Youssef Gabriel Chahine (1926-januara-25)25. januara 1926. Aleksandrija, Egipat |
| Smrt | Kairo, Egipat |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | filmski režiser, glumac, scenarist i producent |
| Znamenita djela |
| *Bab el Hadid* *Saladin Pobjednik* *Alexandria... Zašto?* *Adieu Bonaparte* |

**Youssef Chahine** (arapski: يوسف شاهين‎; .25 januar 1926 – 27. jul 2008) bio je egipatski filmski režiser, koji se zbog niza zapaženih ostvarenja u drugoj polovici 20. vijeka smatra jednim od najznačajnijih ličnosti egipatske i arapske kinematografije.

Chahine se rodio u Aleksandriji u rimokatoličkoj porodici libanonskog porijekla. Otac mu je bio situirani advokat, te je sinu omogućio školovanje u elitnim školama, a s vremenom i njegove umjetničke ambicije, zbog kojih je 1946. godine otišao u Hollywood kako bi učio glumu. Chahine je svjetonazorski podržavao panarapski nacionalizam, te u prvim godinama karijere bio vatreni pristaša Gamala Abdela Nasera, a što se odrazilo na njegov historijski ep *Saladin Pobjednik* iz 1963. godine. Svjetskoj publici je, međutim, postao daleko poznatiji po svojim "komornim" filmovima, odnosno socijalnim dramama kao što je *Bab el Hadid*, kao i spremnosti da se bavi nekim "problematičnim" temamam kao što su homoseksualizam ili korupcija u egipatskom društvu. Veliki dio njegovih filmova je imao snažnu autobiografsku notu, te je tvrdio da filmove radi "prvo za sebe, potom za svoju porodicu, pa za Aleksandriju, te za Egipat".

## Izvori

## Vanjske veze

* Official Youssef Chahine website
* Youssef Chahine na sajtu IMDb