Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Omar Sharif

| Omar Sharif
 |
| --- |
|  Omar Sharif 1963. godine |
| Rođen/a
 | Michel Demitri Chalhoub 10. aprila 1932. Aleksandrija
 |
| Umro/la
 | 10. jula 2015. (dob: 83) Kairo
 |
| Zanimanje
 | glumac, pjevač, scenarist, producent
 |
| Period aktivnosti
 | 1954 -
 |
| Suprug/a/e/zi | Faten Hamama (1954-1974)
 |
|

| proširiOsvojene nagrade
 |
| --- |
| Nagrade Cesar
 |
| **Najbolji glumac** 2003 *Monsieur Ibrahim* |
| Zlatni globus
 |
| **Najbolja nova muška zvijezda** 1962 *Lawrence of Arabia* **Najbolji sporedni glumac u filmu** 1962 *Lawrence of Arabia* **Najbolji glumac u dramskom filmu** 1965 *Doctor Zhivago* |
| Ostale nagrade
 |
| **Zlatni lav za životno djelo** 2003 životno djelo
 |

 |

**Omar Sharif** (arap. عمر الشريف; pravo ime **Michel Demitri Chalhoub**, arap. ميشيل ديمتري شلهوب; Aleksandrija, 10. aprila 1932. – Kairo, 10. jula 2015.), egipatski glumac. Libanskog je porekla, otac mu je bio iz Libana. Pseudonim Omar je uzeo po američkom generalu Omaru Bradliju, dok šarif na arapskom znači *plemstvo*. Omar Šarif bio je veoma popularan glumac koji je uloge nalazio širom Evrope i Holivuda.

## Biografija

Omar Šarif je pohađao Aleksandrijski Univerzitet, a kasnije je diplomirao na Univerzitetu u Kairu kao diplomirani fizičar i matematičar. Nakon završetka školovanja radio je sa ocem u privatnom poslu. Godine 1953. započeo je svoju glumačku karijeru, sa ulogom u egipatskom filmu *Sira Fil-Vadi* (*Jarko Sunce*). 1955. godine prešao je s kršćanstva na islam, uzeo ime Omar El-Šarif i oženio se egipatskom glumicom Faten Hamama, što je samo uvećalo njegovu popularnost u arapskim zemljama. Brak, u kojem je dobio sina Tarek Šerifa 1957. godine, je trajao do 1974. godine. Njegov sin, Tarek Šerif je glumio u filmu Doktor Živago, kao Juri, kada je imao osam godina.

Njegova prva uloga filmu na engleskom je bila 1962. godine u filmu *Lawrence od Arabije*. Za ovu ulogu nominovan je za Oscara kao najbolji glumac u pratećoj ulozi. Takođe je igrao u filmu *Doktor Živago*. Omar Šarif bio je poliglota i tečno govorio engleski, arapski, grčki i francuski, i pomalo se služio italijanskim i turskim jezikom.

## Zanimljivosti

* Visina 1,80 m
* Iako je odgajan u duhu kršćanstva, preobratio se u islam kako bi mogao oženiti Faten.
* Jedno vrijeme je bio u romantičnoj vezi sa Barbarom Streisand
* 1992. godine mu je ugrađen bajpas, i 1994. godine je imao blaži infarkt
* 5. avgusta 2003. godine je osuđen na uslovno na mesec dana nakon što je udario policajca u Parizu u blizini jednog kasina. Morao je da plati $1700, kao i oštetu policajcu od $340.
* Novembra 2005. godine nagrađen je od strane UNESCO-a za doprinos svetskom filmu.
* Nezvanično se priča da se nalazio na Al-Kaidinoj listi za odstrel jer je glumio u italijanskom filmu Svetog Pavla pogledati ovde. Često se javno zalagao da muslimani toleriraju Jevreje i kršćane.

## Vanjske veze

* Omar Šarif na sajtu IMDb
# Svjetska prijestolnica knjige

**Svjetska prijestolnica knjige** je naslov kojeg UNESCO dodjeljuje gradovima kao priznanje kvalitete njihovih programa promocije knjiga i čitanja.

Gradovi se mijenjaju svake godine, a titulu nose od 23. 4. (Svjetski dan knjige i autorskih prava) do 22. 4. iduće godine.

## Svjetske prijestolnice knjige

Gradovi koji su izabrani kao svjetske prijestolnice knjige su:

| Godina
 | Grad
 | Država
 |
| --- | --- | --- |
| 2001.
 | Madrid
 |  Španija
 |
| 2002.
 | Aleksandrija
 |  Egipat
 |
| 2003.
 | New Delhi
 |  Indija
 |
| 2004.
 | Antwerpen
 |  Belgija
 |
| 2005.
 | Montréal
 |  Kanada
 |
| 2006.
 | Torino
 |  Italija
 |
| 2007.
 | Bogotá
 |  Kolumbija
 |
| 2008.
 | Amsterdam
 |  Nizozemska
 |
| 2009.
 | Beirut
 |  Libanon
 |
| 2010.
 | Ljubljana
 |  Slovenija
 |
| 2011.
 | Buenos Aires
 |  Argentina
 |
| 2012.
 | Erevan
 |  Armenija
 |
| 2013.
 | Bangkok
 |  Tajland
 |
| 2014.
 | Port Harcourt
 |  Nigerija
 |
| 2015.
 | Incheon
 |  Južna Koreja
 |
| 2016.
 | Wrocław
 |  Poljska
 |
| 2017.
 | Conakry
 |  Gvineja
 |
| 2018.
 | Atena
 |  Grčka
 |
| 2019.
 | Šardža
 |  Ujedinjeni Arapski Emirati
 |
| 2020.
 | Kuala Lumpur
 |  Malezija
 |
| 2021.
 | Tbilisi
 |  Gruzija
 |
| 2022.
 | Guadalajara
 |  Meksiko
 |
| 2023.
 | Akra
 |  Gana
 |
| 2024.
 | Strasbourg
 |  Francuska
 |

## Izvori

## Vanjske veze

* Amsterdam - Svjetska prijestolnica knjige 2008 Arhivirano 2011-10-14 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Beirut - Svjetska prijestolnica knjige 2009 Arhivirano 2011-09-17 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Ljubljana - Svjetska prijestolnica knjige 2010 Arhivirano 2011-03-25 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Buenos Aires - Svjetska prijestolnica knjige 2011 Arhivirano 2011-03-07 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Erevan - Svjetska prijestolnica knjige 2012. Službena stranica
* Bangkok - Svjetska prijestolnica knjige 2013. Arhivirano 2013-04-21 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Port Harcourt - Svjetska prijestolnica knjige 2014. Službena stranica
* Incheon - Svjetska prijestolnica knjige 2015. Arhivirano 2015-07-24 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Wrocław - Svjetska prijestolnica knjige 2015. Arhivirano 2016-09-24 na Wayback Machine-u Službena stranica
* Conakry - Svjetska prijestolnica knjige 2015. Službena stranica
# Šardža

| Šardža (`ar`) الشارقة
 |
| --- |
| Panorama gradaPanorama grada |
|  |
|

|  |
| --- |
|  **Zastava** |

 |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Ujedinjeni Arapski Emirati
 |
| **Emirat** | Šardža (emirat)
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **Vrsta** | monarhija
 |
|  - **emir** | Sultan ibn Muhamed al-Kasimi
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 235,5 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2005.)
 |
|  - **Urbano područje** | 660.000
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+4 (UTC)
 |
| **Službene stranice** www.shjmun
 |
| Karta
 |
| Šardžaclass=notpageimage| Šardža na karti Ujedinjenih Arapskih Emirata
 |

**Šardža** (arapski: الشارقة‎, *al-Šardža*, dosl. istočna) je sa svojih 660.000 stanovnika treći po veličini grad u Ujedinjenim Arapskim Emiratima i prijestolnica istoimenog Emirata Šardže u toj federaciji na jugoistoku Perzijskog zaljeva. Ona je danas samo dio konurbacije Dubai-Šardža-Adžman koja se rastegla duž obala zaljeva.

## Geografija

Grad leži udaljen nekih 170 km od Abu Dabija, glavnog grada Ujedinjenih Arapskih Emirata.

Karta Emirata Šardže
## Historija

Preci današnje vladajuće dinastije al-Kasimi bili početkom 18. vijeka bili su glavni vođe pirata Perzijskog zaljeva. Oni su u svoje pohode išli iz svoje prijestolnice Šardže. Kako su napadali sve brodove koji bi uplovili u zaljev, postali su trn u oku Britaniji, koja ih je 1820. uspjela poraziti i prisiliti na potpisivanje sporazuma o miru i suradnji. Nakon tog je njihov tadašnji šeik 1892. potpisao ekskluzivni ugovor sa Britanijom, kojim je njihov emirat postao britanski protektorat.

U 19. vijeku Šardžanska luka bila je važan strateški i trgovački centar Perzijskog zaljeva, zbog čega je Velika Britanija još 1823. postavila u njoj svog agenta. Kasnije se ispostavilo da je luka u Šardži plitka i muljevita, pa je Britanija 1954. preselila svog agenta za politička pitanja u Dubai koji je u međevremenu izrastao u najveću luku tog dijela zaljeva. Britanija je u decembru 1971. napustila Perzijski zaljev, a odmah nakon toga je grad postao prijestolnica Emirata Šardže u novonastaloj federaciji Ujedinjeni Arapski Emirati.

## Privreda

Modernizacija emirata ograničila se uglavnom na grad Šardžu u kojoj je izgrađeno puno visokih novogradnji, produbljena i modernizirana luka, te kontejnerskih terminala i hladnjača. Podignuto je i dosta pogona lake industrije i izgrađen je međunarodni aerodrom. Pored toga, godine 2008. izgrađen je velelepni Muzej islamske civilizacije.

## Transport

Šardža je povezana asfaltnom cestom sa susjednim emiratima i gradovima Ras al-Kajmom i Abu Dabijem.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Emirata Šardže Arhivirano 2014-07-23 na Wayback Machine-u (`en`)
* Šardža na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Laguna

Venecijanska laguna
**Laguna** je plitko područje slane ili bočatne vode (voda koja u sebi sadrži više soli nego obična slatka voda, a manje soli nego što je ima morska voda; nastaje miješanjem morske i riječne vode) uz morsku obalu koje je u manjoj ili većoj mjeri zatvoreno. Obično je odijeljena od otvorenog mora sa niskim pješčanim ostrvima (lido) ili koralnim prevlakama. Lagune se obično nalaze uz niske pješčane morske obale, posebno na ušćima rijeka u more.

Lagunama se isto nazivaju i kanali između kopna i koralnih grebena, i vode u atolima (vrsta ostrva).

Gotovo pola područja Kiritimata je pokriveno lagunama, slatkovodnim i slanovodnim.
Poznate su lagune na obali Venecijanskog zaliva, Baltičkog mora, Crnog mora i Meksičkog zaliva.

Riječ laguna se počela koristiti u engleskom jeziku 1769. godine, i odnosila se na Venecijansku lagunu (porijeklo riječi je iz Latinskog jezika, lacuna - prazan prostor). U španskom jeziku riječ laguna se koristi za pojam jezera poput Laguna Catemaco (Bos. Jezero Catemaco).

## Primjeri laguna

* Venecijanska laguna
* Mar Menor
* Karavasta
* Laguna dos Patoz
# James Hutton

**Džejms Haton**
|  |
| Datum rođenja
 | {{{datum rođenja}}}
 |
| Škola | Univerzitet u Edinburgu, Univerzitet Sorbona, Univerzitet u Lajdenu, Royal High School |

Inchbonny, Jedburgh
**Džejms Haton** (engleski: *James Hutton*; Edinburg, 3. jun 1726. st. kalendar (14. jun 1726. novi kalendar) – 26. mart 1797.) je bio škotski geolog, upamćen zbog formulisanja uniformitarizma i Plutonističke škole mišljenja. Smatra se ocem moderne geologije.

## Istraživanje formacija stena

On je promovisao stav: „sadašnjost je ključ prošlosti (*present is the key to the past*)".

U Glen Tiltu (*Glen Tilt*) u Karnigorm planinama (*Cairngorm mountains*) u Škotskom pobrđu (*Scottish Highlands*), Haton je primetio proboj granita kroz metamorfne škriljce, na način koji ukazuje da je granit u isto vreme bio i topljen. Ova pojava ga je dovela do zaključka da je na tom mestu granit formiran hlađenjem rastopljene stene, a ne od presipitacije(*precipitation*) iz vode kao što su drugi tada mislili, i da je granit mlađi od škriljca.

Drugo značajno otkriće je vezano za istraživanje sedimentnih stena. U Inčboniju, Džedburg (*Inchbonny, Jedburgh*), blizu obale Berkšira, primetio je da postoji razlika u položaju slojeva, donjih gotovo vertikalnih (kao zarotiranih), i gornjih horizontalnih slojeva crvenog peščara. On je zaključio da je moralo postojati nekoliko ciklusa, u kojima je dolazilo do depozicije (sedimentacije) na dnu mora, vertikalnog izdizanja sa tiltom i erozijom, potom ponovnog plavljenja i nove sedmentacije i da je tako moglo biti mnogo ciklusa pre završetka jako duge istorije stvaranja terena.

## Radovi

* *Investigation of the Principles of Knowledge* 1794.
* *Theory of the Earth* 1795.
* *Elements of Agriculture* 1797.

## Reference

## Vanjske veze

* Biografija Džejmsa Hatona
* Džejms Haton i uniformitarizam Arhivirano 2008-04-12 na Wayback Machine-u
* James Hutton's memorial in Greyfriars Kirkyard, Edinburgh
* James Hutton's account of his visit to Siccar Point in Berwickshire
* Prva publikacija Teorije Zemlje Arhivirano 2003-07-29 na Wayback Machine-u
* Glossary Arhivirano 2009-11-11 na Wayback Machine-u
* SICCAR POINT, SCOTLAND Arhivirano 2005-11-18 na Wayback Machine-u
* The Original Theory Of Evolution...Were It Not For The Farmer Who Came Up With It. Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Djela čiji je autor Džejms Haton na Projektu Gutenberg
# Strabon

"**Strabo**" ("razrok") je naziv kojim su Rimljani označavali osobu čije su oči bile iskrivljene ili izobličene. Pompejev otac se zvao "Pompeius Strabo." Osoba rodom sa Sicilije koja je imala jasan vid kojim je mogla vidjeti stvari na velikoj daljini kao da su blizu također je nazivana "Strabo."

Strabon prikazan na gravuri iz 16. stoljeća.
Najznačajnija ličnost po tom imenu bio je **Strabon** (grčki Στράβων; rođen 63. pne. ili 64. pne., umro o. 24. po. Kr.), grčki povjesničar, geograf i filozof. U današnje vrijeme Strabon je uglavnom slavan po svojoj *Geografiji* (grčki *Γεωγραφικά*), djelu u 17 knjiga koje sadrže povijest i opise ljudi i mjesta diljem njemu poznatog svijeta.

Strabon je rođen u imućnoj obitelji iz Amaseje (današnja Amasya, Turska) na Pontu, koji je postao dijelom Rimskog Carstva upravo u vrijeme oko njegova rođenja. Učio je pod vodstvom mnogih geografa i filozofa, prvo u vlastitom kraju, a kasnije i u Rimu. U filozofiji je bio stoik, a u politici zagovornik rimskog imperijalizma. Kasnije je poduzeo znatna putovanja, među ostalim u Egipat i Etiopiju. Nije poznato kada je napisao *Geografiju* iako naznake u njoj smještaju završnu verziju u vrijeme vladavine cara Tiberija. Neki smještaju njegove prve skice oko 7. po. Kr., drugi pak oko 18. po. Kr. Spominje se smrt mauretanijskoga kralja Jube koja se dogodila 23. po. Kr.

Strabonova *Historia* je izgubljena: sam ju Strabon navodi, a i ostali stari pisci spominju da je postojala. Sve što je ostalo od nje jest fragmenat papirusa koji se danas čuva na Milanskom sveučilištu (prenumeriran P[apirus] 46).

Za Strabonovu smrt je predloženo nekoliko različitih datuma, većinom smještenih ubrzo nakon 23. po. Kr.

## *Geografija*

Geographia je sveobuhvatno djelo na grčkome, obuhvaća 17 knjiga, te se može smatrati enciklopedijom geografskog znanja Strabonova vremena. Sačuvana je u cijelosti, osim nekih dijelova iz knjige 7. Iako pokriva u ono vrijeme cijeli svijet poznat Grcima i Rimljanima, pati od nekoliko većih pogrešaka: stalna i jako nametljiva obrana pjesnika Homera kao geografskog izvora vodila ga je ispuštanju suvremenijih pisaca, kao što je Herodot koji je zajedno sa Strabonom često bio svjedokom onoga što je izvještavao; zaokupljenost zapisnikom često s varavim zaključcima, te kritika drugih pisaca; naročito grčki apriorni stav prema činjenicama tražeći da ih se izvodi uz čistu primjenu razuma. Ukratko, netko bi volio više geografije, a manje zaključivanja. Ta slabije poznata područja ipak su opskrbila moderne znanstvenike vrijednim povijesnim informacijama o metodama antičke geografije i o mnogim starijim geografima čija djela se nisu uspjela sačuvati.

Tridesetak rukopisa *Geografije* ili njenih dijelova je sačuvano, većina njih su srednjovjekovni prijepisi prijepisa, iako postoje fragmenti s papirusnih svitaka koji su prepisani oko 100. - 300. po. Kr. Znanstvenici su se mučili stoljeće i po kako bi napravili pouzdano izdanje slično onome što ga je Strabon napisao. Završno izdanje izdano je 2002. pojavljujući se po jednom svesku godišnje.
# William Smith

William Smith može označavati sljedeće ličnosti:

* William Smith (geolog) (1769 - 1839), engleksi geolog
* William Smith (leksikograf) (1813 - 1893), engleski leksikograf
* William Smith (glumac) (1933 - ), američki glumac
# Geološka karta

Geološka karta zapadnih Karpata
**Geološka karta** je grafički način prikaza geološke građe, starosti stijena, njihova sastava i međusobnih odnosa, kao i ostalih važnih geoloških pojava nekog terena na topografskoj karti (podlozi). Proces njene izrade, od prikupljanja podataka ranijih istraživanja, analize postojeće dokumentacije, terenskog rada, analize prikupljenih podataka, izrade geološke karte, presjeka i prateće tehničke dokumentacije naziva se geološko kartiranje. Pod tim pojmom podrazumijevaju se svi postupci izrada karata, blio ručno, bilo računalom. U današnje vrijeme kartiranje, posebno većih skupova podataka, uglavnom se izbovi upotrebom matematičkih algoritama koji su dijelovi grafičkih računalnih programa.

Za prikaz geologije terena koriste se *simboli* (geoloških jedinica, mjesta gdje su pronađeni fosilni ostaci i dr.), *linije* (rasjedi, geološke granice) i *poligoni* (geološke jedinice).

Ako je karta bojana onda se propisanom bojom označavaju utvrđene jedinice, a ako je izrađena crno-bijelom tehnikom, koriste se odgovarajuća sjenčanja.

List geološke karte sadrži:

* **kartu **legendu kartiranih jedinica **legendu standardnih oznaka **geološki stup** i
* **geološki profil** (presjek).

U legendi su kartirane jedinice poredane vertikalno po starosti. Na geološkim kartama nalaze se slovno-brojčane oznake za pojedina geološka razdoblja u kombinaciji s bojama, te oznake strukturnih elemenata.

Uz geološku kartu izrađuju se geološki stup i geološki profili odnosno presjeci terena.
U pripadajućem tumaču geološke karte nalazi se opis građe i svih zabilježenih geoloških elemenata kao i povijest nastanka terena.

Geološke karte izrađuju geolozi.

## Podjela geoloških karata

Podjela je izvršena na osnovi mjerila i prema sadržaju karte. Prema mjerilu geološke karte dijele se na:

* *detaljne geološke karte i geološki planovi* (mjerilo veće od 1:10000)
* *osnovne geološke karte* (mjerilo od 1:100000 do 1:10000) i
* *pregledne geološke karte* (mjerilo manje od 1:100000).

Prema sadržaju, geološke karte dijele se na:

* *Opće* ili *standardne geološke karte* - obuhvaćaju karte koje sadrže sastav, starost i strukturnu građu terena, te
* *Specijalne* ili *namjenske geološke karte* - uz opće geološke podatke prikazuju i elemente relevantne za neku geološku disciplinu (inženjerskogeološka karta, hidrogeološka, tektonska, seizmotektonska, strukturna, facijesna, geofizička, karta geoloških osnova zaštite okoliša, karta mineralnih sirovina, karta debljina sloja, karta stratoizohipsi itd.).

**Opća geološka karta Republike Hrvatske** je osnovna geološka karta mjerila 1:100000 koja je podijeljena na listove, a sadrži uz *kartu* i *geološki stup*, *profile* te pripadajući *tumač*. Geološka karta je podijeljena na listove: Trst, Rovinj, Pula, Labin, Crikvenica, Delnice, Rab i sl. U tijeku je izrada nove karte mjerila 1:50000.

U izradi geoloških karata danas se često koriste metode daljinskih istraživanja (terestička, zrakoplovna i satelitska snimanja).
# Mohorovičićev diskontinuitet

Shematski prikaz unutrašnjosti Zemlje. 1. kontinentalna kora - 2. oceanska kora - 3. gornji sloj - 4. donji sloj - 5. vanjska jezgra - 6. unutarnja jezgra - A: **Mohorovičićev diskontinuitet** - B: Gutenbergov diskontinuitet - C: Lehmannov diskontinuitet
Stijene ordovicijske starosti iz Mohorovičićevog diskontinuiteta danas na površini u nacionalnom parku Gros Morne, Newfoundland, Kanada
**Mohorovičićev diskontinuitet**, obično zvan **Moho**, granica je između Zemljine kore i plašta. Moho sloj odvaja i oceansku i kontinentalnu koru od gornjeg dijela plašta. Većinom se nalazi potpuno u litosferi; samo kod oceanskih hrbata određuje granicu litosfere i astenosfere. Mohorovičićev diskontinuitet je 1910. otkrio Andrija Mohorovičić, hrvatski seizmolog, kada je u Pokuplju promatrao iznenadno povećanje u brzini valova potresa (posebno P-valova).

Moho sloj nalazi se prosječno 7 km ispod dna oceana i 30 do 50 km ispod tipične kontinentalne kore.

Tijekom kasnih 1950-ih i ranih 1960-ih priložen je zahtijev da se izbuši rupa kroz dno oceana do te granice. Ali taj pothvat, imenovan *Project Mohole*, nikad nije dosegao dovoljnu potporu i bio je odbijen; otkazao ga je Kongres SAD-a 1967. godine. Sovjetski Savez je, s druge strane, na Kola institutu izbušio rupu duboku 12.260 metara (bušenje je trajalo 15 godina), dosad najdublju rupu, prije no što je taj pokušaj napušten.

Doseći diskontinuitet ostaje važan znanstveni cilj. Nedavni zahtjev želi da posebna kapsula grijana radiogenskom toplinom istraži Zemljinu unutrašnjost oko Moho sloja i u gornjem plaštu. Japanski projekt Chikyu Hakken ("Otkrivanje Zemlje") isto želi istražiti taj dio Zemlje.

## Povezano

* Brittle-ductile prijelazna zona
* Granica kore i plašta
* Kola Superdeep Borehole
* Lehmannov diskontinuitet

## Izvori

### Bibliografija

* Harris, P. (1972). „Sastav Zemlje”. u: Gass, I. G. *et al.* (eds). *Razumijevanje Zemlje: čitač u znanosti Zemlje*. Horsham: Artemis Press for the Open University Press. ISBN 0-85141-308-0.
* „Schlumberger Oilfield Glossary”. Schlumberger. Arhivirano iz originala na datum 2008-07-17. Pristupljeno 17. 7. 2008.
* Dixon, Dougal (2000). *Geološki vodič za početnike*. New York: Bounty Books. ISBN 0-7537-0358-0.

### Izvori

## Vanjske veze

* Britt, Robert Roy (7. 4. 2005.). „Izbušena rupa do dna Zemljine kore”. Imaginova. Pristupljeno 17. 7. 2008.
* „Kopanje rupe u oceanu: Project Mohole, 1958-1966”. National Academy of Sciences. Arhivirano iz originala na datum 2015-11-02. Pristupljeno 17. 7. 2008.
* Karta Mohoa na europskoj ploči Arhivirano 2014-05-12 na Wayback Machine-u
# Naftna geologija

**Naftna geologija** ili točnije imenovana **Geologija ležišta ugljikovodika** zasebno je područje unutar geologija kao znanstvene grane. Obuhvaća brojne zasebne discipline kao izrazite specijalnosti razvijane desetljećima, a u cilju boljega opisivanje ležišta nafte i plina, te dobivanja većega konačnog iscrpka iz istih.

Obuhvaća raznovrsne studije koje se bave postojanjem parametara kojima je određeno ležište, a to su postojanje matičnih stijena, migracijskog puta, zamke, izolatora i rezervoara (rezervoarske stijene, kolektori ili ležišta). Geologija ležišta ugljikovodika usko je povezana s drugim geološkim ili srodnim disciplinama poput:

* seizmike,
* regionalne geologije,
* sedimentologije,
* paleotologije,
* geostatistike itsl.

## Matične stijene

Predstavljaju pelitne sedimente, bogatije organskom tvari (od 0,5 % naviše) u kojima se djelovanjem temperature i vremena generirala dovoljna količina ugljikovodika (nafte i/ili plina) koja je mogla biti "istisnuta" do potencijalnog rezervoara.

## Migracijski put

Nakon generiranja ugljikovodika u prirodi (podzemlju) mora postojati migracijski put kroz dovoljno propusne sedimente, gdje će uzgon djelovati na način da ugljikovodici (lakši od vode koja najvećim djelom zasićuje stijene u podzemlju) mogu migrirati prema površini i na tome putu biti uhvaćeni u rezervoarske stijene.

## Zamka

Pojam zamke obuhvaća oblik stijena u podzemlju (strukturu) povoljan za nakupljanje i relativno mirovanje kroz duže vrijeme (u geološkom smislu) bilo kojega fluida, u ovome slučaju ugljikovodika. Najpoznatija zamka je antiklinala, struktura zatvorena sa sve četiri strane, odnosno oblika "kupole". Ako zamislimo polovicu "kinder jaja" napunjenu uljem i otvorenim dijelom uronjenim u vodu, približno smo dobili sliku antiklinale. Iz takvoga zatvorena prostora ugljikovodici, lakši od vode, ne mogu pobjeći osim ako sama struktura nije razlomljena nekim poremećajem, recimo rasjedom.

## Izolatorske stijene

Vrsta stijena, najčešće pelitnih poput lapora, glina, šejlova, koja sprječavaju da fluidi teku kroz njih. Struktura bez izolatorskih stijena ne može biti zamka.

## Rezervoarske stijene

Vrsta stijena, dobre poroznosti i propusnosti, u kojima se fluidi mogu nakupiti, odnosno kroz njih prolaziti. Struktura bez rezervoarskih stijena ne može biti zamka.
# Geohemija

**Geohemija** ili **geokemija**, izučavanje sastava Zemlje i drugih planeta, hemijskih procesa i reakcija koje su odgovorne za sastav stena i tla, kao i kruženje (migracija) materije i energije koje transportuju Zemljine hemijske komponente u vremenu i prostoru, i njihovu interakciju sa hidrosferom i atmosferom. U okviru geografije, *geohemija* se proučava kao granična disciplina, na međi sa hemijom.

Najvažnija polja geohemije su:

1. Geohemija izotopa: Određivanje relativnih i apsolitnih koncentracija hemijskih elemenata i njihovih izotopa u zemlji i na njoj.
2. Proučavanje distribucije i kretanja elemenata u različitim delovima zemlje (u kori, mantlu, hidrosferi itd.) i u mineralima sa ciljem da se utvrdi skriveni sistem distribucije i kretanja.
3. Kosmohemija: Analiza distribucije elemenata i njihovih izotopa u svemiru.
4. Organska geohemija: Nauka o ulozi procesa i sastava koji su nastali od živih organizama ili onih koji su nekada živeli.
5. Primena u studijama zaštite životne sredine, hidrološkim i i mineraloškim proučavanjima.

Smatra se da je da je Viktor Godšmit otac moderne geohemije, osnovne ideje je razvio u seriji publikacija od 1922. pod nazivom „Geochemische Verteilungsgesetze der Elemente“.

## Povezano

* petrologija