Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Magellanov tjesnac

| Magellanov tjesnac Estrecho de Magallanes |
| --- |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Čile  Argentina
 |
| **Nazvan po** | Ferdinandu Magellanu
 |
|  |
| Karta
 |
| Karta Magellanova tjesnaca Karta Magellanova tjesnaca |

**Magellanov tjesnac** (španjolski: *Estrecho de Magallanes*, engleski: *Strait of Magellan*) je morski prolaz između otoka Ognjena zemlja i južnoameričkog kontinenta kojim je moguće skratiti plovidbu imeđu Atlanskog i Tihog oceana.

## Geografija

Magellanov tjesnac u smiraj dana
Pogled na Magellanov tjesnac i brodove po njemu iz Punta Arenasa
Najveći dio tjesnaca leži unutar čileanskih teritorijalnih voda, osim njegovog majušnog najistočnijeg dijela koji pripada Argentini. Magellanov tjesnac dug je 560 km i širok od 2 do 20 km.

Prolaz se prostire od Atlantika, gdje je ulaz u tjesnac između rta Vírgenes i rta Espiritu Santo, zatim tjesnac zavija prema jugozapadu, sve do rta Froward na jugu poluotoka Brunswicka. Od tu tjesnac ponovo naglo zavija, ovaj put prema sjeverozapadu i izlazu na Tihi ocean, kod rta Pilar na otoku Desolaciónu. Najveća luka i najznačajniji grad na tom plovnom putu je Punta Arenas na poluotoku Brunswicku. U vrijeme jedrenjaka i parobroda bio je nezaobilazna usputna stanica za brodove, a danas je glavna izvozna luka je za čileansku ovčetinu.

## Historija

Stara karta Magellanova tjesnaca
Prvi evropski moreplovac koji je pronašao i preplovio taj pomorski put bio je Ferdinand Magellan od 21. oktobra do 28. novembra, 1520. godine, Portugalac u službi španjolskog dvora, za vrijeme svoje slavne ekspedicije kad je kao prvi čovjek na svijetu oplovio Zemlju.

Magellanov tjesnac bilo je jako teško preploviti u vrijeme jedrenjaka, zbog izuzetno uske krivudave staze između brojnih otoka, uvala, kanala i morskih hridi, ali i zbog lošeg vremena koje tamo vlada veći dio godine. Zbog velike magle i jakih vjetrova koji naglo mjenjaju smjer, Magellanov tjesnac bio je pravo groblje brodova krajem 19. i početkom 20. vijeka kada je bio jedini plovni put za zapadnu obalu Amerike. Njegova važnost je opala nakon izgradnje Panamskog kanala (dovršen 1914.) kojim je plovidba skraćena za nekoliko hiljada milja.

## Povezano

* Ferdinand Magellan

## Reference

## Vanjske veze

* Strait of Magellan (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)
* Detaljna karta Magellanova tjesnaca
# Aleuti

*Za ostale upotrebe, pogledajte Aleuti (razvrstavanje).*
**Aleuti** (ili, kako se sami nazivaju, **Unangax**; engleski: *Aleuts*, ruski: Алеуты) predstavljaju domorodačku etničku grupu Aleutskih otoka.

Aleuti govore aleutskim jezikom, koji pripada eskimo-aleutskoj porodici jezika. Tradicionalno su se bavili lovom i ribolovom, a poznati su i po izradi košara. Zbog teških klimatskih uvjeta na otocima, koje često pogađaju arktičke oluje, razvili su posebnu vrstu nastambi zvanu *barabare*.

Računa se da je prije dolaska Evropljana na Aleutima živjelo oko 25.000 stanovnika. Prvi Evropljani koji su stigli bili su misionari Ruske pravoslavne crkve, te se među Aleutima proširilo pravoslavlje. Prvi kršćanski mučenik na tlu Sjeverne Amerike bio je sv. Petar Aleut.

U 19. vijeku je zbog trgovine krznom intenziviran kontakt Aleuta s Evropljanima, koji je donio bolesti i alkohol. Godine 1910. popis stanovništva je navodio tek 1491 stanovnika. U drugom svjetskom ratu stanovništvo je dodatno stradalo zbog japanske okupacije otoka Attu i Kiska, odnosno evakuacije preostalih stanovnika u izbjegličke logore na Aljasci.

## Vanjske veze

* The AMIQ Institute - a research project documenting the Pribilof Islands and their inhabitants
# Kuroshio struja

| Kurošio struja Japanska struja
 |
| --- |
| Brzina
 | 7 km/h
 |
| Salinitet
 | 34,5 ‰
 |
| Temperatura
 | 20 °C
 |
| Tip
 | topla struja
 |

**Kurošio** često i **Japanska struja** (jap - *Crna struja*) je topla morska struja u zapadnom delu Tihog okeana. Ona je nastavak Pacifičke severnoekvatorske struje koja skreće prema severu i između Tajvana i južnih ostrva arhipelaga Rjukju ulazi u Istočnokinesko more. Temperatura vode koju struja nosi je oko 20°C i vrlo je visoka za ovo područje, a salinitet joj je oko 34,5 promila. Prosečni protok struje je 25.000.000 m³ u sekundi.

Kad na putu prema severu struja stigne do obala ostrva Kjušu, leti jedan krak odlazi prema zapadu i kao Ćušima struja prelazi prema severoistoku Korejski moreuz i nastavlja teći paralelno sa Honšuom, najvećim japanskim ostrvom. Ovaj relativno slab i nestalan ogranak ima protok od oko 2 miliona m³ u sekundi. Glavni deo Kurošimo struje prolazi između istočne obale Japana i Luzona (Filipini), a u području od oko 35° SGŠ susreće Ojašio struju koja dolazi sa severa. Tu se sudaraju i zajedno skreću prema istoku čineći tako Severnopacifičku struju. Područje gdje se ove struje susreću je bogato ribom. Zapadno od Havajskih ostrva struja gubi veliki deo svoje energije i kao divovski vrtlog se nešto južnije spaja sa Pacifičkom severnoekvatorskom strujom i tako zatvara krug.

Ogranci prvobitne struje nastavljaju teći dalje prema istoku i dele se na Aljasku i Kalifornijsku struju.
Kurošio struja podložna je sezonskom kolebanju. Najsnažnija je u prolećnim mesecima kad dostiže protok od oko 30.000.000 m³ u sekundi. U kasno leto i jesen struja slabi (oko 19.000.000 m³ u sekundi). Kurošio ima za Japan slične klimatske efekte kao Golfska struja za Evropu. Od južnih vrhova japanskih ostrva, uticaj struje se oseća sve do područja oko Tokija.Evropljanima je struja poznata od oko 1650. godine, što se vidi iz karte Bernarda Varenijusa.
Od okolne vode kroz koju protiče razlikuje se crnom bojom po čemu je i dobila ime na japanskom „Kurošio“ što znači *crna struja*.

## Povezano

* Aljaska struja
* Kalifornijska struja

## Vanjske veze

* Šematski prikaz važnijih morskih struja
# Humboldtova struja

Humboldtova struja
**Humboldtova struja** (često ju u nazivaju i **Peruanska struja**) je hladna morska struja uz zapadnu obalu južne Amerike. Ime je dobila po njemačkom prirodoslovcu Aleksandru von Humboldtu. Kreće se od Antarktike paralelno s obalom prema sjeveru.

Niske temperature voda koje dolaze s Antarktike uzrokuju da je prosječna temperatura mora uz južnoameričku obalu oko 7-8 °C niža od temperature vode na otvorenom oceanu na istoj zemljopisnoj širini.

Humboldtova struja smatra se visoko produktivnim ekosistemom, najproduktivnijim morskim ekosistemom uopće. Procjenjuje se da iz ovog sustava dolazi 18-20% svjetskog ulova ribe.

Hladna morska voda hladi i zrak. Posljedica toga je, da su obalna područja pored kojih prolazi Humboldtova struja vrlo siromašna padavinama sa svim obilježjima pustinja, pa se tako tu nalazi i pustinja Atacama u Čileu.

Kad nastupi El Niño, struja gubi na snazi i gotovo prestaje.
# Kordiljeri

**Kordiljeri** su veliki planinski lanac uz zapadnu obalu Sjeverne i južne Amerike. Između više usporednih planinskih nizova nalaze se duboke doline i ravnjaci. Najjače su izdignuti za vrijeme alpske orogeneze (u tercijaru), a tektonska aktivnost i danas se očituje u brojnim vulkanima i čestim potresima.

Kordiljeri Južne Amerike nazivaju se Ande.

U Sjevernoj Americi Kordiljeri se pružaju okomito na smjer glavnih vjetrova sa zapada, pa u unutarnjosti uvjetuju pustinje i polupustinje sa slanim jezerima. Veliko rudno bogatstvo te hidroenergija temelj su jakoj industriji u primorju.

Kordiljeri su velika barijera između istočne i zapadne obale Sjeverne Amerike. Važnošću i visinom posebno se ističe istočni niz Kordiljera, Rocky Mountains ili Stjenjak.
# Vatreni pojas Pacifika

**Vatreni pojas Pacifika** (**Pacifički vatreni pojas**, **Tihookeanski vatreni prsten**) je pojas vulkana koji okružuje Tihi ocean. Tu se nalazi 40% svih aktivnih vulkana koji su uz to, kao stratovulkani ili sivi vulkani, imaju ogromnu eksplozivnu snagu.

Vatreni pojas Pacifika se najvećim delom sastoji od niza ostrvskih lukova kao što su Aleuti, Kurili ili japanska ostrva Ryukyu. Samo na nekoliko zapadno pacifičkih ostrvskih lukova otpada 45% svih vulkana na svetu.

On počinje na zapadnom obodu Tihog okeana sa Kamčatkom na kojoj ima 28 aktivnih vulkana. Najznačajniji među njima je Ključevskaja Sopka. Od Kamčatke ka jugu vatreni pojas Pacifika se pruža preko Kurilskih ostrva gde ima 39 aktivnih vulkana. Najaktivniji i najviši vulkan je Alaid na istoimenom ostrvu. Od Kurilskih ostrva vulkanska zona se nastavlja na Japanska ostrva gde ima 49 aktivnih vulkana. Najpoznatiji su Fudžijama, Bandaj-san, Asama i Kirišima. On se dalje nastavlja preko Filipinskih ostrva sa 12 aktivnih vulkana, Celebesa (4 vulkana), Nove Gvineje (10 vulkana), pa preko Nove Britanije, Solomonskih ostrva, Novih Hebrida, ostrva Karmedek i Novog Zelanda (5 vulkana) do Antarktika.

Istočni obod vatrenog pojasa Pacifika počinje Aleutskim ostrvima (25 vulkana), odakle se prostire preko Aljaske na Kordiljere (Stenovite planine i Ande). Veliki sistem planinskih venaca Anda i Kordiljera ima preko 80 aktivnih vulkana. Od kojih su najznačajniji Lasen Pik (3181 m) u Kaskadskim planinama, Popokatepetl (5452 m), Orizaba(5.700m) i Kolima (3846 m) sva tri u Meksiku. U Južnoj Americi najznačajniji su Kotopaksi (5.896m)u Ekvadoru, koji je najviši aktivni vulkan na svetu, Misti (5842 m) u Peruu i Domujo (4708 m) i Akonkagva (7035 m) u Argentini.

U Tihom okeanu se nalaze i Havajska ostrva sa vulkanima, Mauna Loa (4170 m), Mauna Kea (4202 m), Hualalaj (2520 m) i Kilauea (1247 m).

Taj pojas živih vulkanskih aktivnosti obuhvata gotovo celu pacifičku tektonsku ploču. Duž njenih rubova usled tektonike ploča dolazi do subdukcije koje stvaraju slaba područja u litosferi koja pogoduju izlasku tekuće magme.

## Vidi još nečega

* Pacifički obruč
# Atol

Atol u Tihom okeanu
Dinamički proces nastanka atola. Korali (prikazani braon i ljubičastom bojom) se naseljavaju i rastu oko okeanskog ostrva, formirajući greben. U povoljnim uslovima, greben će se proširiti, a unutrašnjost ostrva će potonuti. Na kraju će ostrvo konačno potonuti pod vodu, ostavljajući prsten korala sa otvorenom lagunom u centru. Proces formiranja atola traje i do 30 miliona godina
**Atol** je koralno ostrvo. Okružuju ga korali koji rastu oko vulkanskih ostrva u tropskim morima, naročito u Tihom i Indijskom okeanu. Atoli imaju oblik prstena, ali i polukruga, na sredini je plitki zaliv — laguna. Veći atoli su naseljeni, gde nema izvora slatke pijaće vode, zato život stanovnika zavisi od kišnice.

## Veličina i raspodela

Većina atola na svetu se nalazi u Tihom okeanu (poput Tuamotua, Karolinskih ostrva, Maršalskih ostrva, Ostrva Koralnog mora i grupe ostrva Kiribata, Tuvalua i Tokelaua) i Indijskom okeanu (Maldivski arhipelag, Lakadivska ostrva, arhipelaga Čagos i Spoljašnja ostrva Sejšela). U Atlantskom okeanu nema velikih grupa ostrva osim osam atola istočno od Nikaragve koji pripadaju kolumbijskom departmanu San Adreas i Providencija u Karipskom moru.
# Marijanski otoci

**Marijanska ostrva** (eng. *Mariana Islands* ili samo *Marianas*) ili **Ladronska ostrva** (eng. *Ladrone Islands*), su grupa ostrva u zapadnom delu Tihog okeana. Nalaze se u Mikroneziji, 2400 km istočno od Filipina. Ukupno ima 15 većih ostrva, a najveća su: Guam, Saipan, Tinian i Rota. Dužina celog niza je oko 800 km, a površina iznosi 1200 km2. Stanovnika ima oko 125 000 (mešavine starosedelaca Čamora, Filipianaca i Mikronežana).

Severna ostrva su vulkanskog porekla, a ostala su koralski atali visoki do 965m. Klima je tropska i srednja temperatura se kreće 24-28 stepeni. Godišnja količina padavina u proseku iznosi 2000–4000 mm/m2. Na ovim ostrvima ima dosta savana i prašuma. Glavni poljoprivredni proizvodi su: šećerna trska, kafa, kokosov orah (kopra), agrumi, banane, kukuruz i povrće. Razvijeni su turizam, stočarstvo i ribolov. Do početka 20. veka bili su poznati pod nadimkom Ladrone Islands, od španskog Islas de los Ladrones - što znači „Lopovska ostrva“.

## Vanjske veze
# Abel Tasman

**Abel Janszoon Tasman** (Lutjegast, 1603. - Batavia, Java, 10. oktobar 1659.), holandski istraživač i moreplovac.

Rođen je u Lutjegastu, selu u pokrajini Groningen. Poznat po svojim putovanjima 1642. i 1644, u službi holandskog istočnoindijskog društva. Njegova ekspedicija je činila prve Evropljane koji su došli do ostrva Van Diemenove zemlje (danas Tasmanija i Novi Zeland). Zaslužan je za izradu geografskih mapa značajnih dijelova Australije.

Kao i kod drugih istraživača, Tasmanu u čast su imenovana mnoga mjesta. To su:

* ostrvo Tasmanija
* poluostrvo Tasman
* Tasmanov most
* Tasmanova autocesta
* trajekt Abel Tasman
* Tasmanovo more
* na Novom Zelandu, Tasmanov ledenjak i Nacionalni park Abel Tasman

## Vanjske veze

* Prijepis paira o Tasmanovim putovanjima, pročitanog Kraljevskom društvu Tasmanije 1895. Arhivirano 2002-10-04 na Wayback Machine-u
# Imperijalizam

**Imperijalizam** je politika neke države usmjerena na širenje neposredne ili posredne kontrole nad vanjskim teritorijima ili drugim državama u svrhu bogaćenja, dobijanja strateških resursa ili ostvarivanja vojnog, ekonomskog ili političkog primata u svijetu.

U 19. vijeku imperijalizam je dobio novo značenje kao ideologija kojoj je svrha bila opravdati imperijalističku politiku, bilo vjerskim, rasnim, kulturnim ili nekim drugim argumentima. Jedna od najčešćih oblika te ideologije bila je teza o *Bremenu bijelog čovjeka*, prema kojoj su imperijalističke države kao imale dužnost pokoriti teritorije u Africi, Aziji i na Pacifiku kako bi tamošnjim primitivnim domorocima donijele blagodati zapadne civilizacije.

Imperijalizam, koji se u svojoj najekstremnijoj formi pokazao za vrijeme Utrke za Afriku, bio je jedan od ključnih uzroka prvog svjetskog rata. Zbog toga ga je Lenjin nazvao posljednjim stadijem kapitalizma, a i među ne-komunističkom inteligencijom je stekao pejorativno značenje.

Kao termin se nastavio koristiti čak i nakon drugog svjetskog rata i raspada evropskih kolonijalnih imperija, pogotovo u svrhu opisa hladnoratovskih postupaka SAD i SSSR.

Mnogi drže da imperijalizam nikada nije nestao, nego da se jednostavno transformirao u druge oblike, od kojih je najčešće spominjan američki kulturni imperijalizam. Mnogi danas globalizaciju smatraju oruđem američkog imperijalizma.

## Vanjske veze

* Explanations of Japan’s Imperialistic Expansion, 1894-1910 Arhivirano 2006-09-10 na Wayback Machine-u
# Tuna

**Tuna** je naziv za nekoliko vrsta riba iz porodice Scombridae, većinom iz roda Thunnus.

Tuna je tipična riba otvorenih mora, premda ponekad dolazi u pliće predjele. Izuzetno je dobar plivač i jedna je od najbržih koštunjača te dostiže brzine od 70 km/h. Njeno je tijelo krupno, snažno, vretenastog oblika te vrlo hidrodinamično. Njuška je šiljasta, repna peraja duboko urezana pa ima izgled polumjeseca, a u repnom dijelu ima dodatne male perajice za stabilnost. Prsne i trbušne te prva leđna peraja se mogu uvući u mala udubljenja na koži tako da ne strše izvan površine tijela, čime ono postaje još hidrodinamičnije. Njene velike plove se najčešće zadržavaju ispod površine, ali zalaze i do 1000 m dubine. Tune se hrane manjim ribama i glavonošcima. Brzim plivanjem mogu prevaliti vrlo velike udaljenosti pa je poznato da putuju po 10 000 km. Mrijeste se u toplim morima, također u velikim skupinama, pri čemu mnogo mužjaka i ženki istovremeno ispušta ikru i mliječ.

Rasprostranjena je u svim morima, osim polarnih.
# Iglun

| Iglun
 |
| --- |
|  |
| Iglun
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Potkoljeno:
 | Vertebrata  |
| Razred:
 | Actinopterygii  |
| Red:
 | Perciformes  |
| Porodica:
 | Xiphiidae  |
| Rod:
 | *Xiphias*  |
| Vrsta:
 | X. gladius  |
| Dvojni naziv
 |
| **Xiphias gladius** Linnaeus, 1758 |
| Sinonimi
 |
| *Phaethonichthys tuberculatus* *Tetrapterus imperator* *Xiphasia gladius* *Xiphias estara* *Xiphias gladius estara* *Xiphias imperator* *Xiphias rondeletti* *Xiphias thermaicus* |

**Iglun** (lat. *Xiphias gladius*) ili **sabljarka** je riba iz porodice Xiphiidae, u kojoj je ovo jedini predstavnik. Ovo je cijenjena riba za sportski ribolov, nastanjuje otvoreno more, gdje je jedan od najvećih predatora. Naraste do 455 cm duljine i do 650 kg težine. Karakterističan je po nastavku gornje čeljusti koji se formira u veliku sablju (po njoj je dobio drugi svoj naziv, **sabljarka**) i kratkoj leđnoj peraji. Sablju koristi za napad i za obranu, vrlo je brz i okreta, živi uglavnom na većim dubinama, od 200 - 800 m. Ima velike oči, vid mu je vrlo dobar, a na očnom mišiću ima posebno tkivo koje služi da spriječi gubitak topline iz mozga na većim dubinama. Tijelo mu je izduženi, s jakim repnim perajem, boja mu je crno-smeđa odozgo, a svijetlija s trbušne strane. Vrstan je predator, a hrani se pretežno ribom, iako jede i rakove i glavonošce. Mrijesti se u toplijim predjelima, najčešće u Sargaškom moru.

## Napomena

Ribolov na igluna je reguliran zakonom i dozvoljen je samo uz posebnu dnevnu dozvolu.

## Rasprostranjenost

Iglun na ribarnici u Maroku
Ova vrsta živi u svim oceanima, u umjerenim i toplijim predjelima, a ponekad zađe i u hladne vode. Može ga se pronaći i po cijelom Mediteranu, a genetska analiza je pokazala razlike između jedinki iz Mediterana i ostalih igluna, što je pokazatelj da se radi o dvije izdvojene populacije.

## Izvori

## Linkovi

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Iglun** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Iglun** |
# Portland

**Portland** se može odnositi na

* Portland, Arkansas
* Portland, Indiana
* Portland, Maine
* Portland, Michigan
* Portland, Oregon
* Portland, Pennsylvania
* Portland, North Dakota
* Portland, Texas
* Portland, Tennessee
* Portland, Iowa
* Portland, Colorado
* Portland, Connecticut
# Tijuana

| Tijuana |
| --- |
| Moto: *Aquí empieza la patria* (Srpskohrvatski: *Ovdje počinje domovina*.) Vlada je prevodi kao *Kapija za Meksiko*. |
|  Položaj Tijuane u Baja Kalifornijui |
| TijuanaPoložaj Tijuane u Baja Kalifornijui |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja |  Meksiko |
| Država |  Baja California |
| Općina | Tijuana |
| Metropolitanska oblast | San Diego-Tijuana |
| Historija |
| osnovana | 11.7. 1889. |
| Uprava |
| Tip | Ayuntamiento |
| Predsjednik općine | Jorge Ramos Hernandez (PAN) |
| Geografija |
|  • Grad | 637 km2 (246 sq mi) |
|  • Nadmorska visina | 20 |
| Stanovništvo (2005) |
|  • Grad | 1.286.187 |
|  • Gustoća | 2212/km2 (5729/sq mi) |
|  • Metro | 4,922,723 |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | PST (UTC−8) |
|  • Letnje (DST) | PDT (UTC−7) |
| Web |  |
| 1 INEGI, Enciclopedia de los Municipios de México |

**Tihuana** ili **Tijuana** je sa 1.286.187 stanovnika (podatak iz 2005) najveći grad meksičke savezne države Donja Kalifornija. Nalazi se na krajnjem severozapadu Meksika, uz obalu Tihog okeana i granicu SAD-a. Sa američkim gradom San Dijegom na severu čini nepreknuto gradsko područje u kome živi 4,9 miliona stanovnika. Tihuana je najzapadniji grad Latinske Amerike.

Tihuana je osnovana 1889. Moto grada je „Ovde počinje domovina“ (*Aquí empieza la patria*). Danas je to jedan od gradova Meksika sa najbržim rastom stanovništva.

## Reference

## Vanjske veze

* Zvanična internet prezentacija grada Arhivirano 2011-02-10 na Wayback Machine-u (šp.)
# Metak

*Za ostale upotrebe, pogledajte Metak (razvrstavanje).*
**Metak** je naziv za kombinaciju eksplozivnog punjenja i puščanog ili pištoljskog zrna komprimiranih u jednu cjelinu uz pomoć čahure.

 Sastavni dijelovi metka
Meci se ubrojavaju u vrstu municije i koriste se danas u kalibrima od .17 (4,3 mm) do 125 mm u topovskim cijevima tenkova i oklopnih vozila.

## Historija

Sve veća potreba za oružjem koje ima mogućnost brže uzastopne paljbe nekoliko metaka, dovelo je 1812. godine do pronalaženja danas poznatih metalnih metaka u Francuskoj.

### Papirni Metak

 Paprini metak Chassepot bez zrna
Prethodnik modernog metalnog metka su bila eksplozivna punjenja umotana papirom. Prva generacija ove vrste metka je služila za doziranje određene količine baruta. Kako se do 17. vijeka koristilo uglavnom oružje punjeno od naprijed, strijelci su za punjenje uzimali ili punjače kojima su u cijev ubacivali nedoziranu količinu baruta, ili kasnije u papir umotan i doziran barut. Da bi se puška ili pištolj napunili, bilo je neophodno zubima (druga ruka je morala držati oružje) otvoriti papirni omot i njegov sadržaj sasuti u cijev. Nakon toga, sa šipkom u kalibru oružja, bi se barut nabio. Ovakvom naboju u cijevi slijedi olovno zrno, koje se putem iste šipke nabija u cijev. Pri inicjalnom paljenju, na početku putem kremena a kasnije putem perkuzijskih kapsula, nabijeni barut putem oksidacione reakcije i energije koja nastaje tjera zrno napolje. Ovaj princip vrijedi i za današnje vrste oružja koja energiju za pokretanje metka vuku iz oksidacionih reakcija punjenja.

Ovakav način punjenja je vremenski bio zahtjevan, tako da su i dobro obučeni strijelci mogli opaliti samo nekoliko zrna u minuti. Promjenom taktike ratovanja u 19. vijeku, pojavila se i potreba za većom brzinom paljbe te tako i za bržim načinom punjenja.

 Papirni meci u kalibru .45 i .36 za perkuzioni revolver sa zrnom
Samim tim, krajem 18. i početkom 19. vijeka se sve više prelazi na oružje koje se puni sa zadnje strane, tako da strijelac prilikom punjenja ne mora mijenjati položaj te cijev ostaje usmjerena prema cilju.

### Moderni metak

Prvi metak u smislu današnjeg modernog metka je konstruisao švicarki oružar Samuel Pauli 1812. godine u Parizu. Bio je sastavljen od kartonskog omota, punjenja, nasađenog zrna i inicijalnog punjenja koje se nalazilo na dnu metka u metalnoj kapsuli.
Kasnije, od 1870. godine, ovaj koncept je usavršen i metak dobija svoj današnji oblik.

## Konstrukcija

 Moderni metak i njegovi sastavni dijelovi
1. Projektil
2. Čahura
3. Punjenje (barut ili kordit)
4. Usjek za izvlačenje iz cijevi
5. Metalna kapsula sa inicijalnim punjenjem

## Vanjske veze

## Reference
# Sprednjača

**Sprednjača** je izraz koji se koristi za puške i druge tipove vatrenog oružja koje se pune sprijeda, odnosno kroz cijev.

Takav način punjenja je u pravilu sporiji od punjenja straga, odnosno kroz zatvarač tako da su gotovo sve vrste nekadašnjih sprednjača zamijenile ostraguše.

Suvremeno oružje koje se danas puni kroz cijev je minobacač.

## Vanjske veze

* National Muzzle Loading Rifle Association
* Muzzle Loaders association of Great Britain
* Detailed information on shooting muzzle loading pistols Arhivirano 2010-07-06 na Wayback Machine-u
* / Modern Muzzle Loading Misconceptions Arhivirano 2011-07-08 na Wayback Machine-u
# Granata

**Granata** (iz talijanskog *Granata* = nar) označava topnički projektil za top ili haubicu, a može se ispaliti i s nekih pušaka. Sastoji se šuplje čelične košuljice ispunjene eksplozivnim punjenjem sa detonatorom. Namjenjena je za uništavanje žive sile, raznih utvrđenja, građevina i oklopnih vozila. U nekim jezicima je granata sinonim za bombu.

Izvorno su granate bile posude ispunjene sa barutom, koje su grenadiri bacali kao bombe.

## Djelovanje

Osim jednostavnih bomba, postoje granate s posebnim namjenama kako bi se postigla veća učinkovitost protiv određenih ciljeva.

## Vrste

Postoje razne vrste granata, kao što su primjerice:

* Trenutna granata
* Tempirana granata
* Šrapnelna granata
* Probojna granata
* Kumulativna granata

## Galerija

* Granate sistema *Thor* (60 cm)
* Protutenkovska granata sustava "PIAT"
* Tromblon

## Povezano

* Mills bomba

## Reference
# Mesing

Mesingana kocka sa cinkom i bakrom
**Mesing** ili **mjed** je legura bakra i cinka, gdje je sadržaj cinka oko 40%. *Alfa mesing* sadrži 36% cinka i ima prostorno centriranu kubičnu rešetku. Ima dobre mehaničke osobine i otpornost na koroziju, ali lošiju električnu provodljivost. *Beta mesing* sadrži 30 - 36% cinka i ima prostorno centriranu kubičnu rešetku. Lomljiv je, ali ima veću tvrdoću u odnosu na alfa mesing. *Gama mesing* sadrži više od 45% cinka i nije pogodan za obradu.

## Izvori