Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Perzeidi

Perzeidi, meteorski roj.
Perzeidi i Mliječni put 2009.
Perzeidi vidljivi iznad ESO-vog Vrlo velikog teleskopa 2010.
**Perzeidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Perzeju, zapaža se od 25. srpnja do 20. kolovoza, s najvećom učestalošću 12. kolovoza kad se može pojaviti i 80 meteora na sat. Ti se meteori gibaju srednjom geocentričnom brzinom od 60 km/s. Potječe s putanje kometa Swift-Tuttle. U narodu je poznat po nazivu Suze svetog Lovre. Moguće ih je vidjeti sa Zemlje. Najstariji zapisi o Perzeidima potječe iz drevne Kine iz godine 36. Ipak se smatra da je prvi Adolphe Quetelet 1835. prepoznao ih kao meteorski pljusak. Najbolje su vidljivi pred zoru.

| Godina
 | Perzeidi vidljivi između
 | Vrhunac pojave
 |
| --- | --- | --- |
| 2015.
 | 17. srpnja – 24. kolovoza
 | 12. –13. kolovoza (meteora na sat maks. = 100?)
 |
| 2014.
 | 17. srpnja – 24. kolovoza
 | 13. kolovoza (meteora na sat maks. = 68)
 |
| 2013.
 | 17. srpnja – 24. kolovoza
 | 12. kolovoza (meteora na sat maks. = 109)
 |
| 2012.
 | 17. srpnja – 24. kolovoza
 | 12. kolovoza (meteora na sat maks. = 122)
 |
| 2011.
 | 17. srpnja – 24. kolovoza
 | 12. kolovoza (meteora na sat maks. = 58)
 |
| 2010.
 | 23. srpnja – 24. kolovoza
 | 12. kolovoza (meteora na sat maks. = 142)
 |
| 2009.
 | 14. srpnja – 24. kolovoza
 | 13. kolovoza (meteora na sat maks. = 173)
 |
| 2008.
 | 25. srpnja – 24. kolovoza
 | 13. kolovoza (meteora na sat maks. = 116)
 |
| 2007.
 | 19. srpnja – 25. kolovoza
 | 13. kolovoza (meteora na sat maks. = 93)
 |
| 2006.
 |  | 12. - 13. kolovoza
 |
| 2005.
 |  |  |
| 2004.
 |  | 12. kolovoza (meteora na sat maks. > 200)
 |
| 1992.
 |  | 11. kolovoza
 |

## Komet Swift-Tuttle

**Komet Swift-Tuttle** (označen kao **109P/Swift-Tuttle**, 1737 N1; 1737 II; 1862 O1; 1862 III; 1992 S2; 1992 XXVIII) je periodični komet u Sunčevom sustavu koji je ophodnog vremena svake 133 godine. Spada u klasičnu definiciju kometa Halleyjevske vrste, koje su ophodnog vremena od 20 do 200 godina. Komet su 1862. otkrili neovisno jedan o drugome Lewis Swift (16. srpnja) i Horace Parnell Tuttle (19. srpnja). Ponovo je postao vidljiv 1992. kad ga je uočio japanski astronom Tsuruhiko Kiuchi. Bio je vidljiv dalekozorom. Vrlo je određene putanje i ima jezgru promjera 26 km.

## Reference

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Perzeidi** |
# Perzej (zviježđe)

| Perzej (lat.:Perseus)
 |
| --- |
|  klikni za veću sliku
 |
| Kratica
 | Per
 |
| Genitiv
 | Persei
 |
| Simbolizira:
 | Perzej
 |
| Rektascenzija
 | 3 h
 |
| Deklinacija
 | 45°
 |
| Površina
 | 615 sq. deg. (rang: 24.)
 |
| Broj zvijezda sjajnijih od m = 3
 | 5
 |
| Najsjanija zvijezda
 | α Per (Mirfak) (Priv. mag. 1.79)
 |
| Meteorski pljuskovi
 | * Perzeidi
* rujanski Perzeidi
 |
| Susjedna zviježđa
 | * Kasiopeja
* Andromeda
* Trokut
* Ovan
* Bik
* Kočijaš
* Žirafa
 |
| Vidljivo u rasponu zemljopisnih širina: +90° i −35° U najboljem položaju za promatranje u 21h je u mjesecu prosincu.
 |
| vidi i Kategorija:Perzej (zviježđe)
 |

**Perzej** (lat. *Perseus*) je zviježđe sjeverne polutke. Jedna je od 88 modernih i 48 originalnih Ptolemejevih konstelacija.
# Lav (zviježđe)

| Lav (lat.:Leo)
 |
| --- |
|  klikni za veću sliku
 |
| Kratica
 | Leo
 |
| Genitiv
 | Leonis
 |
| Simbolizira:
 | Lav
 |
| Rektascenzija
 | 11 h
 |
| Deklinacija
 | 15°
 |
| Površina
 | 947 sq. deg. (rang: 12.)
 |
| Broj zvijezda sjajnijih od m = 3
 | 3
 |
| Najsjanija zvijezda
 | Regul (α Leo) (Priv. mag. 1.4)
 |
| Meteorski pljuskovi
 | * Leonidi
 |
| Susjedna zviježđa
 | * Veliki medvjed
* Mali lav
* Ris (kut)
* Rak
* Vodena zmija
* Sekstant
* Pehar
* Djevica
* Berenikina kosa
 |
| Vidljivo u rasponu zemljopisnih širina: +90° i −65° U najboljem položaju za promatranje u 21h je u mjesecu travnju.
 |
| vidi i Kategorija:Lav (zviježđe)
 |

**Lav** (lat. *Leo*) jedno je od zviježđa zodijaka. Konstelacija sjeverne polutke pozicionirana između Raka i Djevice.
# Drakonidi

Snimak kometa Giacobini–Zinner.
**Drakonidi** ili **Giacobinidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Zmaju, pojavljuje se oko 8. listopada. Potječe od rasprsnuta materijala kometa Giacobini-Zinner. Svojstveno je za Drakonide da se rasprsnu (ablacija) puno prije nego počnu padati prema Zemlji. 1933. i 1946. Drakonidi su imali preko tisuću vidljivih meteora u jednom satu, i to je bila jedna od najveličanstvenijih meteorskih pljuskova u 20. stoljeću. Rijetka pojačana aktivnost se javlja kada Zemlja prođe kroz gušći sloj ostataka kometa; na primjer to se dogodilo 1998. i nešto slabije 2005. Za vrijeme pojave Drakonida 2012., radarsko osmatranje je zabilježilo preko tisuću kometa u jednom satu.

## Komet Giacobini–Zinner

Komet Giacobini–Zinner (oznaka: 21P/Giacobini–Zinner) je periodični komet u Sunčevu sustavu, koji ima ophodno vrijeme 6,621 godina, perihel 1,038 AJ i afel 6,014 AJ. Otkrio ga je francuski astronom Michel Giacobini (iz Nice), koji ga je zapazio 20. prosinca 1900. u zviježđu Vodenjak. Nakon toga ga je vidio njemački astronom Ernst Zinner (iz Bamberga, Njemačka) dok je promatrao promjenjivu zvijezdu u blizini druge (beta) zvijezde u zviježđu Štit. 23. listopada 1913. Za vrijeme opažanja komet je imao prividnu magnitudu ili sjaj m = + 8, ali nakon 1946., nakon serije raspada i izgaranja kometa, sjaj mu se pojačao do m = + 5. Komet Giacobini–Zinner je bio cilj svemirske letjelice *International Cometary Explorer*, koja je prošla kroz njen rep od plazme 11. rujna 1985. Osim toga, japanska svemirska letjelica *Sakigake* je pokušala približiti se kometu 1998., ali zbog više tehničkih problema nije uspjela. Procjenjuje se da jezgra kometa ima promjer oko 2 kilometra. Komet je zadnji puta bio u perihelu 11. veljače 2012., dok se slijedeći put očekuje u perihelu 10. rujna 2018.

## Izvori
# Zmaj (zviježđe)

| Zmaj (lat.:Draco)
 |
| --- |
|  klikni za veću sliku
 |
| Kratica
 | Dra
 |
| Genitiv
 | Draconis
 |
| Simbolizira:
 | zmaj
 |
| Rektascenzija
 | 15 h
 |
| Deklinacija
 | +75°
 |
| Površina
 | 1083 sq. deg. (rang: 8.)
 |
| Broj zvijezda sjajnijih od m = 3
 | 3
 |
| Najsjanija zvijezda
 | γ Dra (Etamin) (Priv. mag. 2.23)
 |
| Meteorski pljuskovi
 | * Draconidi
 |
| Susjedna zviježđa
 | * Volar
* Herkul
* Lira
* Labud
* Kefej
* Mali medvjed
* Žirafa
* Veliki medvjed
 |
| Vidljivo u rasponu zemljopisnih širina: +90° i −15° U najboljem položaju za promatranje u 21h je u mjesecu srpnju.
 |
| vidi i Kategorija:Zmaj (zviježđe)
 |

**Zmaj** (lat. *Draco*) je zviježđe sjeverne polutke. Jedno je od 88 modernih i 48 originalnih Ptolemejevih konstelacija.

## Vanjske veze

* The Deep Photographic Guide to the Constellations: Draco
# Volar (zviježđe)

| Volar (lat.:Bootes)
 |
| --- |
|  klikni za veću sliku
 |
| Kratica
 | Boo
 |
| Genitiv
 | Bootis
 |
| Simbolizira:
 | čuvar medvjeda
 |
| Rektascenzija
 | 15 h
 |
| Deklinacija
 | +30°
 |
| Površina
 | 907 sq. deg. (rang: 13.)
 |
| Broj zvijezda sjajnijih od m = 3
 | 3
 |
| Najsjanija zvijezda
 | Arktur (α Boo) (Priv. mag. −0.04)
 |
| Meteorski pljuskovi
 | * Siječanjski Bootidi
* Lipanjski Bootidi
* Kvadrantidi
 |
| Susjedna zviježđa
 | * Lovački psi
* Berenikina kosa
* Sjeverna kruna
* Zmaj
* Herkul
* Rep Zmije
* Djevica
* Veliki medvjed
 |
| Vidljivo u rasponu zemljopisnih širina: +90° i −50° U najboljem položaju za promatranje u 21h je u mjesecu lipnju.
 |
| vidi i Kategorija:Volar (zviježđe)
 |

**Volar** (lat. *Boötes*, drugi naziv: *Arctophylax*), naziv koji potječe iz Egipta) je jedno od 88 modernih zviježđa. Zviježđe Volar je bilo uvršteno i među 48 Ptolomejevih zviježđa.

Lik Volara na nebu predstavlja čuvara Malog i Velikog medvjeda, zviježđa koji se nalaze u neposrednoj blizini Volara. U Volaru se nalazi Arktur, treća najsjajnija zvijezda na nebu.

Zviježđe se prostire između deklinacija 0° i +60°, te između 13 i 16 sati rektascenzije.

## Najzanimljiviji objekti dubokog svemira

Kuglasti skup NGC 5466 najsvijetliji je objekt dubokog svemira u ovom zviježđu. Otkrio ga je William Herschel 17. svibnja 1784.

Dvije najsvijetlije galaktike su NGC 5248 (m=10.1) i NGC 5557 (m=10.9), dok su svi ostali objekti prividnog sjaja slabijeg od 11. magnitude.

## Mitologija

Lik Volara na nebu potsjeća na veliku ljudsku figuru ([1] Arhivirano 2006-05-04 na Wayback Machine-u) okrenutu prema Velikom Medvjedu. Postoje različite verzije o tome što ovaj lik predstavlja.

Prema jednoj verziji, lik Volara predstavlja orača Boötesa koji je dotjerao volove u zviježđe Velikog Medvjeda uz pomoć dvaju pasa – Chara i Asterion (dvije zvijezde u zviježđu Lovačkih Pasa. Volovi su upregnuti u polarnu os, pa od tada svojim kretanjem neprestano okreću nebo. Prema mitologiji, Boötes je izumio plug, što je toliko oduševilo Ceresa, grčkog boga poljodjelstva, da je zatražio od Zeusa (?) da Boötesa za nagradu trajno postavi na nebo.

Prema drugoj verziji, Volar predstavlja vinogradara Ikarija (?) koji je pustio rimskog boga Bacchusa, (zvanom i Dioniz), u svoj vinograd. Bacchus je otkrio tajnu proizvodnje vina Ikariju, koji je bio toliko oduševljen tim pićem da je pozvao svoje prijatelje da ga isprobaju. Kušajući vino prvi put, svi se se napili i ujutro se probudili mamurni. Misleći da ih je Ikarij pokušao otrovati, odlučili su ga kazniti, te su ga ubili u snu. Da bi mu iskazao čast, Bacchus je Ikarija podigao među zvijezde.

## Vanjske veze

* The Deep Photographic Guide to the Constellations: Bootes
# Liridi

Liridi su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Liri, a pojavljuje se oko 20. travnja.
Pogled s Međunarodne svemirske postaje na meteore koji prolaze kroz atmosferu.
Astronomi amateri motre noćno nebo za vrijeme meteorskog pljuska Perzeida.
**Liridi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Liri, pojavljuje se oko 20. travnja, a stiže s putanje kometa Thatcher. Opaža se već 2500 godina, a posebno je bio jak 15. pr. Kr. Brzina kojom se čestice meteorske kiše javljaju je oko 48 km/s. Učestalost je otprilike 10 meteora u satu (obično od 5 do 20). Liridi svijetle s prividnom magnitudom +2, a mogu se pojaviti i svjetliji.

| Godina
 | Liridi vidljivi između
 | Vrhunac pojave
 | Meteora na sat
 |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007.
 | 16. – 25. travnja
 | 23. travnja
 | 21
 |
| 2008.
 |  | 20. travnja
 |  |
| 2009.
 | 16. – 25. travnja
 | 22. travnja
 | 15
 |
| 2010.
 | 16. – 25. travnja
 | 22. travnja
 | 20
 |
| 2011.
 |  | 22. travnja
 | 20
 |
| 2012.
 | 16. – 25. travnja
 | 22. travnja i 26. travnja (vrhunac 37 ± 21 meteora)
 | 25/37
 |
| 2013.
 | 16. – 25. travnja
 | 22. travnja
 | 22
 |
| 2014.
 | 16. – 25. travnja
 | 22. travnja
 | 20
 |

## Što uzrokuje meteorske pljuskove

Kako se približavanjem kometa Suncu povećava temperatura na njegovoj površini, led se počinje topiti i topljenjem leda komet se počinje raspadati te se tom vrtnjom oko Sunca kometi mrve. Iza njega ostaje trag prašine i komadića stijena. Ako se kometova putanja presiječe sa Zemljinom i na Zemljinoj stazi ostavi prašine, Zemlja će svake godine ulijetati u taj oblak prašine. Zbog trenja zraka u atmosferi, čestice prašine se zapale i u atmosferi nakratko ostave sjajan trag - nastaje meteor. Visina na kojoj nastaju ti tragovi izgaranja je od 40 do 80 km. Brzina kojom udaraju je oko 62 km/s (Perzeidi), te je velika rijetkost da meteor dođe do tla.

Meteorski rojevi nastaju s ulaskom Zemlje u oblak sitnih krutih čestica. Promatrajući staze meteora, čini nam se, zbog perspektive, da izviru iz jednog područja neba; to je radijant. Meteorskih rojeva ima nekoliko desetaka i odlikuju se dobom godine kada se javljaju. Rojevi nastaju od kometa koji još postoje ili koji su već nestali. Čak je i za mnoge sporadičke meteore nađeno da stižu s kometskih staza. No to ne isključuje mogućnost da rojevi nastaju u području ekliptike i na neki drugi način. Kometi su praćeni oblakom praha koji je najveće gustoće u blizini samog kometa; oblak praha protegnut stazom zvat ćemo meteorskim potokom. Na stazama starih kometa, a i kometa koji su nestali, prah je rasprostrt jednoliko. Do razlike u jačini pljuskova od godine do godine dolazi ako prah nije rasprostrt jednoliko uzduž potoka, jer Zemlja nije u prilici prijeći potok uvijek na mjestu istog zgušćenja. Potoke meteora poremećuje osim toga privlačna sila planeta. Pljusak traje po više dana. Među rojevima ima takvih koji su otkriveni danju, uz pomoć radiolokacije. Oni mogu prestavljati iste rojeve koji se u drugom dijelu godine jave noću. Jedan od dnevnih jesu **β - tauridi**, a njemu odgovaraju noćni, **tauridi**.

## Izvori
# Herkul (zviježđe)

| Herkul (lat.:Hercules)
 |
| --- |
|  klikni za veću sliku
 |
| Kratica
 | Her
 |
| Genitiv
 | Herculis
 |
| Simbolizira:
 | Herkul
 |
| Rektascenzija
 | 17 h
 |
| Deklinacija
 | 30°
 |
| Površina
 | 1225 sq. deg. (rang: 5.)
 |
| Broj zvijezda sjajnijih od m = 3
 | 0
 |
| Najsjanija zvijezda
 | α Her (Priv. mag. 3.1)
 |
| Meteorski pljuskovi
 | * Tau Herkulidi
 |
| Susjedna zviježđa
 | * Zmaj
* Volar
* Sjeverna kruna
* Zmija (glava zmije)
* Zmijonosac
* Orao
* Strelica
* Lisica
* Lira
 |
| Vidljivo u rasponu zemljopisnih širina: +90° i −50° U najboljem položaju za promatranje u 21h je u mjesecu srpnju.
 |
| vidi i Kategorija:Herkul (zviježđe)
 |

**Herkul** (lat: *Hercules*) je peto najveće od 88 modernih zviježđa. Herkul je bio i jedno od originalnih Ptolomejevih 48 zviježđa. Ime je dobilo po rimskoj verziji imena grčkog mitološkog heroja Herakla.

## Posebne karakteristike

Herkul ne sadrži niti jednu zvijezdu prve magnitude.

Zvijezda Mu Herculis nalazi se 27.4 ly od Zemlje.

Sunčev apeks, točka na nebu prema kojoj se Sunce prividno giba, nalazi se u Herkulu, blizu zvijezde Vega u susjednoj Liri.

### Poznatiji nebeski objekti

Herkul je zviježđe s dva veoma sjajna i lijepa kuglasta skupa, M13, najsjajniji kuglasti skup na sjevernoj hemisferi i M92.
U zviježđu se nalazi i relativno svijetla planetarna maglica NGC 6210.

### Planetarni sustavi

Herkul je dom sedam zvijezda oko kojih su otkriveni planeti.

* 14 Her ima jedan potvrđeni i jedan nepotvrđeni planet. Orbita planeta ima promjer od 2.8 AU i period ophoda od 4.9 godina.
* HD 149026 ima u orbiti oko sebe planet tipa vrući Jupiter, jedan od najuočljivijih i najpromatranijih.
* HD 164992 ima otkriveni prvi dugoperiodičan planet poput Saturna. Masa planeta je 0.36 masa Jupitera i radijus putanje 2.11 AU.
* HD 147506 ima masivan planet HAT-P-2b u orbiti. Masa planeta je 8.17 puta veća od Jupiterove.
* HD 155358 ima dva planeta u orbiti. Zvijezda posebna zbog niskog stupnja metalizacije koja je ravna 20% sunčeve.
* GSC 03089-00929 ima kratkoperiodičan tranzitni planet TrES-3 čija je putanja nestabilna. Period ophoda je samo 31h.
* HD 154345 ima dugoperiodičan planet u svojoj orbiti. Planetu treba 29.86 godina za jedan ophod. Promjer orbite je 9.21 AU.

## Vanjske veze
# Geminidi

Geminidi su meteorski roj kojemu je radijant u zviježdu Blizancima.
Geminidi (lijevo) i Komet 17P/Holmes (dolje desno).
Kratak prikaz pada jednog Geminida.
**Geminidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježdu Blizancima, pojavljuje se u prvoj polovici prosinca. Potječe s putanje planetoida Faeton (3200 Phaethon) (asteroid) s ophodnim vremenom 1,43 godine. Geminidi i kvadrantidi su jedini meteorski rojevi koji ne potječu od kometa. Kreću se dosta sporo s brzinom od 35 km/s. Izgleda da su Geminidi sve izraženiji, tako da u zadnje vrijeme dostižu od 120 do 160 meteora na sat. Prvi put su zapaženi godine 1862., puno kasnije nego recimo Perzeidi (36.) ili Leonidi (902.). Geminidi izgaraju iznad visine od 38 kilometara.

| Godina
 | Geminidi vidljivi između
 | Vrhunac pojave
 | Meteora na sat maks.
 |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006.
 | 7. – 17. prosinca
 | 14. prosinca
 | 115
 |
| 2007.
 |  | 15. prosinca
 | 122
 |
| 2008.
 |  | 14. prosinca
 | 139
 |
| 2009.
 |  | 13. prosinca
 | 120
 |
| 2010
 | 7.-17. prosinca
 | 14. prosinca
 | 127
 |
| 2011.
 |  | 14. prosinca
 | 198
 |
| 2012.
 | 4. – 17. prosinca
 | 13. – 14. prosinca
 | 109
 |
| 2013.
 | 4. – 17. prosinca
 | 14. prosinca
 | 134
 |

## Izvori
# Andromedidi

Bielin komet u veljači 1846., upravo nakon što se njegova jezgra razdvojila u dva dijela.
Astronomi amateri motre noćno nebo za vrijeme meteorskog pljuska Perzeida.
**Andromedidi** ili **Bielidi** su meteorski roj kojemu je radijant u zviježđu Andromedi, pojavljuje se od 23. do 27. studenoga. Potječe s putanje Bielina kometa. Bielin komet (označen kao 3D/Biela) bio je s putanjom u blizini Zemljine. Nije se ničim odlikovao do 1846., kada mu se jezgra razdvojila. Razdvajanje je nastavljeno pa je 1852. viđen u dva dijela razmaknuta za 2 milijuna kilometara. Nikad više poslije toga nije viđen, ali su se umjesto njega počeli od 1872. javljati meteorski pljuskovi. Tako je dokazano da meteorski rojevi potječu od kometa i stižu njihovim stazama, uzduž kojih se raspršuju. Meteori Bielidi zapažaju se i danas, no u sve manjem broju. Ustvari Zemlja prolazi kroz rep bivšeg Bielinog kometa. Andromedidi su se prvi put vidjeli 6. prosinca 1741. iznad Sankt Peterburga u Rusiji. Nakon toga su viđeni 1798., 1825., 1830., 1838. i 1847. Nakon toga su viđeni u veličanstvenoj prestavi 1872. i 1885., kada se moglo vidjeti nekoliko tisuća meteora na sat. 27. studenog 1885. prvi put ih je fotografirao austrougarski astronom Ladislaus Weinek u Pragu, a to je bila prva fotografska snimka meteorskog pljuska ikad. U zadnje vrijeme se vidi oko 3 meteora na sat, iako je bilo radarskih snimaka i s više meteora na sat.

## Bielin komet

**Bielin komet**, otkrio ga 1826. austrijski astronom Wilhelm von Biela (1782. – 1856.), je imao vrijeme ophoda od 6,619 godina, afel 6,19 astronomskih jedinica a perihel 0,86 AJ. Raspao se 1846. na dva dijela, koja su 1856. viđena rastavljena. Njegovom se putanjom giba roj meteora Andromedida (ili Bielida), koji se zapaža sredinom listopada.

## Reference
# Silazni čvor

Orbitalni elementi.
**Silazni čvor** je točka u kojima staza nebeskog tijela presijeca ravninu ekliptike. Označavamo ga slovom N. Nalazi se nasuprot uzlaznom čvoru.

## Veze

* Nebeski koordinatni sistem

## Vanjske veze

* E-škola astronomije Dragan Roša: Elementi Mjesečeve staze
* E-škola astronomije Položaj na nebeskoj sferi
# Populacioni indeks

**Populacioni indeks** (r) meteorskog roja predstavlja meru sjajnosti datog roja. Računa se za svaki roj ponaosob i, grubo uzev, može se reći da rojevi populacionog indeksa 2,0 – 2,5 obiluju sjajnijim meteorima, dok rojevi kod kojih je populacioni indeks veći od 3,0 obiluju manje sjajnim meteorima.

Severnoamerička meteorska mreža definiše populacioni indeks kao broj meteora jedne magnitude podeljen brojem meteora prve sjajnije mahnitude:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
Kako se broj magnituda koje posmatrač vidi smanjuje sa opadanjem sjajnosti meteora, u stvarnosti kriva *broj meteora – sjajnost* nije eksponencijalna, već u jednom trenutku dostiže svoj maksimum nakon čega opada. Zbog toga je bitno koje se magnitude uzimaju za procenu populacionog indeksa – ako su uzete previše sjajni meteori može da se desi da ih ne bude dovoljno, odnosno da statistička greška bude prevelika. Sa druge strane, ako su uzeti previše slabi meteori, možda su oni koji su za jednu magnitudu sjajniji previše promakli posmatračima. Zato se razvijaju statistički modeli kako bi se što preciznije odredio populacioni indeks.

## Populacioni indeks različitih potoka

S obzirom na to da različiti potoci u okviru jednog meteorskog roja mogu da budu različite starosti, to meteori koji pripadaju ovim potocima mogu da imaju i različiti populacioni indeks. Stariji potoci obiluju masivnijim meteoroidima, zbog čega imaju i manji populacioni indeks.

## Povezano

* Meteorski roj
* Spisak meteorskih rojeva (sa populacionim indeksom)
* ZHR

## Reference

## Vanjske veze

* Međunarodna meteorska organizacija(`en`)
* Severnoamerička meteorska mreža(`en`)
* Petnička meteorska grupa
# Južni δ-Akvaridi

Šablon:Kutijica meteorski roj

**Juni ?-Akvaridi** su meteorski roj koji pripada kompleksu Orionida. Analizom gotovo 5000 meteora èiji su radijanti u ovoj regiji, ustanovljeno je da veæina ?-Akvarida izmeðu 21. jula i 11. avgusta pripada severnom ogranku (koji je sada pripojen antihelionidima), dok se Juni ?-Akvaridi izdvajaju jedino u vreme svog maksimuma. June ?-Akvaride moguæe je posmatrati do 45° severne geografske irine, severnije od toga radijant nije dovoljno visoko.

## Vidi jo

* Meteorski roj
* Radijant
* ZHR
* Populacioni indeks
* Kometa

## Reference

## Literatura

* Jürgen Rendtel and Rainer Arlt (2011). *Handbook for Meteor Observations*. Potstdam: International Meteor Organization. ISBN 978-2-87355-020-2.

## Spoljanje veze

* Prognoza aktivnosti za 2011. i opis Junih ?-Akvarida na sajtu Meðunarodne meteorske organizacije (`en`)

Šablon:Meteorski rojevi
# Solarna longituda

**Solarna longituda** predstavlja kut koji zaklapaju Zemlja i γ-točka (točka proljetnog ekvinocija), sa Suncem kao tjemenom kuta. S obzirom na to da putanja Zemlje oko Sunca nije krug već elipsa, prema drugom Keplerovom zakonu Zemlja se kreće različitom brzinom na različitim dijelovima svoje orbite. Zbog toga je solarna longituda precizniji podatak o položaju Zemlje nego što je to datum. Iako postoje programi za preračunavanje datuma u solarnu longitudu i obrnuto, solarna longituda se po pravilu daje tablično.

Solarna longituda se na isti način definira i za druga tijela u Sunčevom sistemu (kut između promatranog tijela i γ-točke, sa Suncem u tjemenu). Najčešće se koristi za podatke o Marsu, jer njegovi dani i godine nisu iste duljine kao Zemaljski.

## Veze

* Nebeski koordinatni sistemi

## Izvori

## Vanjske veze

* Tablice solarnih longituda od 1988. godine (`en`)
# Deklinacija (astronomija)

Deklinacija
**Deklinacija** je jedna od koordinata (uz rektascenziju) kojima se definira položaj objekta na nebu u ekvatorijalnom koordinatnom sistemu.

Deklinacija opisuje otklon objekta od nebeskog ekvatora. Izražava se od +90° do -90°.

## Veze

* Rektascenzija
* Nebeski ekvatorijalni koordinatni sistem

## Vanjske veze

* Hrvatska enciklopedija (LZMK): *Deklinacija*
* Encyclopædia Britannica: *Declination*
* Astronomija BiH: *Deklinacija* Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u