Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Francuski Kongo

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

|  |
| --- |
| **Francuski Kongo** Moyen Kongo
 |
| kolonija
 |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| [[Kraljevstvo Kongo|←]]     [[Kraljevstvo Loango|←]]     [[Kraljevstvo Tio|←]]   | **1882. – 1910.** |   [[Francuska Ekvatorijalna Afrika|→]]
 |

 |
|  Zastava
 |
| Lokacija Karta Francuskog Konga iz 1911. |
| **Glavni grad** | Libreville(1882-1906)<./small> Brazzaville(1906-1960)<./small>
 |
| **Jezik/ci** | francuski
 |
| **Vlada** | Francuski protektorat
 |
| **Historija** |  |
|  • osnivanje
 | 1882
 |
|  • uključenje u Francusku Ekvatorijalnu Afriku
 | 1910
 |

 |

**Francuski Kongo** ili **Srednji Kongo'** (francuski: Moyen-Congo) bila je Francuska kolonija koja se prostirala po tlu današnje
Republike Kongo i dijelom po Gabonu i egzistirala od 1882. do 1910..

## Historija

Kolonija je nastala nakon ekspedicija koju je vodio talijansko-francuski istraživač Pierre Savorgnan de Brazza
On je 1880. istraživajući krajeve duž zapadne obale rijeke Kongo, sklopio ugovor sa kraljem Makokom Iloom I. Naroda Teke o
protektoratu.

Kolonija je službeno osnovana dekretom 29. januara 1903. Već sljedeće godine administrativno je podjeljena u 8 regija, a oni na distrikte.
Dio u Gabonu odvojen je od kolonije 1906.
Francuski Kongo prestao je postojati kao samostalni entitet 15. januara 1910. kad je postao dio novoosnovane Francuske Ekvatorijalne Afrike, ali
je nastavio egzistirati kao administrativna jedinica.

Od 1934. kolonijom je direktno upravljao generalni guverner Francuske Ekvatorijalne Afrike.

Francuski Kongo je 1958. kao član Francuske zajednice dobio atonomiju. Nakon tog je 1960. postao nezavisan pod imenom
Republika Kongo.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Moyen-Congo* (`fr`)
# Ostrakizam

Komadići razbijene keramike kao "glasački listići". Nominirana imena su Periklo, Kimon i Aristid (s vrha nadolje)
**Ostracizam** ili **ostrakizam** (grčki: οστρακισμός *ostrakismos*) bila je procedura kojom se za vrijeme atenske demokracije moglo uvaženog građanina protjerati iz grada-države Atene na rok od deset godina. Dok je u nekim slučajevima ostracizam bio posljedica nepopularnosti njegove žrtve, često se koristio i kao preventivna mjera. Tako je njegova svrha bila i nastojanje da se spriječi potencijalno nasilni sukob dvojice političara (privremenim uklanjanjem sa scene), odnosno preventivno uklanjanje osobe koja se smatrala opasnošću po državu, kao što su potencijalni tirani.f Ostracizam je po svojoj karakteristici bio politički, a ne pravosudni proces. Nije postojalo ništa nalik na optužnicu ili suđenje, a sam ostracizam nije predstavljao kaznenu sankciju; umjesto toga je predstavljao tek nalog osobi da na deset godina napusti Atenu.

Žrtve ostracizma tako nisu gubile pravo na imovinu te bi često pri povratku u Atenu ponovno postajali ugledni građani.
Zakonodavac Klisten je u IV stoljeću pr. Krista uveo ostrakizam.

Riječ ostracizam se danas koristi kao sinonim za društveno odbacivanje.

## Vanjske veze

* Livius, Ostracism Arhivirano 2012-10-15 na Wayback Machine-u by Jona Lendering
# Comayagua

| Comayagua
 |
| --- |
| KatedralaKatedrala |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  |
| **Departman** | Comayagua
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **Alcalde** | Carlos Miranda
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 834 km²
 |
| **Visina** | 594 metara
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2018.)
 |
|  - **Grad** | 163,914
 |
|  - **Gustoća** | 196.5 stan / km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+6 (UTC)
 |
| **Poštanski broj** | 1537
 |
| Karta
 |
| Comayaguaclass=notpageimage| Pozicija Comayague u Hondurasu
 |

**Comayagua** je grad i općina (municipio) od 163,914 stanovnika na jugu Hondurasa.

Ona je i administrativni centar Departmana Comayagua.

## Geografija

Comayagua leži na ušću potoka Chiquito u rijeku Humuyu.

Od industrijskog centra San Pedro Sule udaljena je 140 km jugozapadno, od luke Puerto Cortés i Karipskog mora 157 km, a od glavnog grada Tegucigalpe 62 km.

Njegovo ime - Comayagua na jeziku autohtonih Lenka znači *Tresetište puno vode*.

Poznata je po zgradama iz kolonijalnih vremena zbog tog je 19. oktobra 1972. proglašena - Nacionalnom spomenikom Hondurasa.

## Historija

Comayagua je osnovana 8. decembra 1537. po nalogu Francisca de Monteja, koji je od 1535. bio guverner. On je na zadatak osnivanja novog naselja poslao kapetana Alonsa de Cáceresa, sa preciznim uputama da ono mora biti podjednako udaljeno od oba oceana i između gradova Gvatemale i Leóna. Naselje je u ime španjolskog kralja i Carlosa I i Djevice Marije nazvano *Villa de Santa Maria de Concepción de Comayagua*.

Comayagua je bila prijestolnica Hondurasa između 1824. - 1880., sve dok predsjednik Marco Aurelio Soto nije odlučio 30. oktobra da se preseli u Tegucigalpu.

U želji da potakne ekonomski razvoj vlada Nikaragve lansirala je projekt suhog koridora između dva oceana, u sklopu tog trebalo bi izgraditi međunarodni aerodrom Palmerola.

Grad ima aerodrom Soto Cano (IATA: XPL, ICAO: MHSC) koji leži osam km južno od centra grada. To je zapravo vojni aerodrom, kojim se koristi honduraška vojska za obuku svojih pilota, u njemu je stalno stacioniran i kontigent Američke vojske od 500-600 vojnika.

## Gradovi prijatelji

|  |  |
| --- | --- |
| * , Valladolid, Španjolska
* , Lisabon, Portugal
* , Rio de Janeiro, Brazil
 | * , Guatemala, Gvatemala
* , Madrid, Španjolska
* , Hamburg, Njemačka
 |

## Reference

## Vanjske veze

* *Alcaldía Municipal de Comayagua* (`es`)
# Mitropolija dabrobosanska

|  |
| --- |
| Mitropolija dabrobosanska Srpska pravoslavna crkva |
|
Saborna crkva u Sarajevu

 |
| Osnovne informacije
 |
| **Država** | Bosna i Hercegovina |
| **Sjedište** | Sarajevo
 |
| **Zvanična stranica** | www.mitropolijadabrobosanska.org
 |
| Arhijerej
 |
| **Eparhijski arhijerej** | Hrizostom |
| **Čin arhijereja** | Mitropolit |
| **Titula arhijereja** | *Mitropolit dabrobosanski* |
| **Mitropolit** | Hrizostom
 |
|  |

**Mitropolija dabrobosanska** je eparhija Srpske pravoslavne crkve. Čelni čovjek eparhije je mitropolit dabrobosanski gospodin Hrizostom, a sjedište mitropolije se nalazi u Sarajevu – izmješteno u Sokolac.

## Istorijat

## Ustanove

Na prostoru Mitropolije dabrobosanske se nalaze dvije visokoškolske ustanove: Sarajevska bogoslovija (u obnovi) i Duhovna akademija u Foči.

Kao izdavačko preduzeće mitropolije djeluje Izdavačka kuća *„Dabar“*.

## Ustrojstvo

U sastavu mitropolije se nalaze četiri arhijerejska namjesništva: sarajevsko, travničko-zeničko, fočansko i goraždansko-višegradsko.

Na prostoru mitropolije se nalaze tri manastira: Manastir Uspenja Presvete Bogorodice u Dobrunu, manastir Svete trojice u Vozući i manastir Svetog velikomučenika Georgija na Ravnoj Romaniji.

## Povezano

* Istorija Mitropolije dabrobosanske
* Srpska pravoslavna crkva u Bosni i Hercegovini

## Vanjske veze

* Zvanična stranica Mitropolije dabrobosanske
* Sarajevo: Mitropolija čeka vraćanje imovine („Večernje novosti“, 16. januar 2012)
# Auguste Rodin

| Auguste Rodin |
| --- |
| modernizam - naturalizam - realizam |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 12. studenog 1840.  Pariz, Francuska |
| Smrt | 17. studenog 1917.  okolica Pariza, Francuska |
| Nacionalnost | Francuz |
| Opus |
| Polje | kiparstvo |
| Praksa | Škola lijepih umjetnosti, Pariz |
| Znamenita djela |
| *Mislilac* *Vrata pakla* *Građani Calaisa* *Poljubac* |
| Potpis |
|  |

**Auguste Rodin** (12. studenog 1840. - 17. studenog 1917.) je francuski skulptor poznat kao jedan od najvećih umjetnika svog vremena. Poznat je po klasičnim skulpturama kao što su *Mislilac* i *Poljubac*. Poznat je i po ljubavnoj vezi sa skulptoricom Camille Claudel.

## Rodinovo djelo

Rodin je izvršio revoluciju u skulpturi korištenjem slobode forme koja je do tada bila nepoznata. Izrađivao je realistične skulpture, poput *Mislioca*, ali i predstavljao senzualnost koja je šokirala suvremenike. Glavni primjer toga je *Poljubac*. Trudio se da njegove skulpture izražavaju emociju svim dijelovima tijela.

Evo što je on sam rekao za *Mislioca*:

> Ono zašto on misli, nije samo u njegovom mozgu, zgrčenom čelu, raširenim nozdrvama i stisnutim usnama, već i u svakom mišiću njegovih ruku, leđa i nogu, u stisnutoj šaci i zgrčenim nožnim prstima.
>
>

Rodin je bio i naturalist. Više ga je zanimala emocija i karakter nego monumentalnost. Odbacivao je idealizam i apstrakciju tradicija antičke skulpture, kao i dekorativnost baroknih uzora. Iako se smatra tvorcem moderne skulpture, on nije bio revolucionarni protivnik tradicije. Obrazovao se na pariškoj Školi lijepih umjetnosti i godila su mu priznanja akademske javnosti.

Neke svoje narudžbe pretvorio je u snažne umjetničke kreacije. Grad Calais je naručio skulpturu *Građani Calaisa* koja je trebala opisati događaj iz srednjevjekovne prošlosti grada. Rodin je ovaj zadatak riješio skupinom skulptura koje su postavljene na trgu, a ne na pijedestalu. Spomenik književniku Honoréu de Balzacu je modelirao tako da je spomenik teškim ogrtačem sakrivao tijelo modela, a modeliranjem lica odražavao pogled u daljinu i trenutak umjetničkog razmišljanja. Oba rješenja su naišla na neodobravanje naručilaca, naviknutih na tradicionalne forme skulpture.

U kasnijoj fazi stvaralaštva, Rodin je stvorio nekoliko „nepotpunih“ skulptura (fragmenata), kao što su *Čovjek koji korača* i *Iris - glasnik Bogova*. Ovim skulpturama nedostaje glava ili neki drugi dijelovi tijela. U ovim primjerima, umjetnik ne teži postizanju fizičke sličnosti, već prati vlastitu umjetničku ideju. Fragmenti su bili inspiracija za apstraktne kipare.

## Galerija djela

* *Mlada djevojka sa ružama u kosi*, 1868.
* *Vrata pakla*
* *Mislilac*
* *Poljubac*
* *Građani Calaisa*
* *Honoré de Balzac* - bista
* *Brončano doba*
* *Honoré de Balzac* - statua

## Vanjske veze

* Musée Rodin, Pariz
* Rodin Museum, Philadelphia
* Musée Rodin Arhivirano 2014-05-17 na Wayback Machine-u
* Rodin-Web.org: Akademska stranica o Rodinu
* Biografski izvori o Augusteu Rodinu Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
# Gadolinijum

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|

|  |
| --- |
| Eu - **Gd** - Tb
 |
| **Gd** Cm
 |
|  periodni sistem
 |

 |
| **Opšti podaci** |
| Ime, simbol,atomski broj
 | Gadolinijum, Gd, 64
 |
| Pripadnost skupu
 | lantanoida
 |
| grupa, perioda
 |  , 6
 |
| gustina, tvrdoća
 | 7901 kg/m3, 2,5
 |
| Boja
 | srebrnobela  |
| **Osobine atoma** |
| atomska masa
 | 157,25 u
 |
| atomski radijus
 | 188 (233) pm
 |
| kovalentni radijus
 | bez podataka
 |
| van der Valsov radijus
 | bez podataka
 |
| elektronska konfiguracija
 | [Xe]4f75d16s2 |
| e- na energetskim nivoima
 | 2, 8, 18, 25, 9, 2
 |
| oksidacioni broj
 | 3
 |
| Osobine oksida
 | srednje bazni
 |
| kristalna struktura
 | heksagonalna
 |
| **fizičke osobine** |
| agregatno stanje
 | čvrsto
 |
| temperatura topljenja
 | 1585 K (1312 °C)
 |
| temperatura ključanja
 | 3523 K (3250 °C)
 |
| molska zapremina
 | 19,90×10-3 m3/mol
 |
| toplota isparavanja
 | 359,4 kJ/mol
 |
| toplota topljenja
 | 10,05 kJ/mol
 |
| pritisak zasićene pare
 | 24400 Pa (1585 K)
 |
| brzina zvuka
 | 2680 m/s (293,15K)
 |
| **Ostale osobine** |
| elektronegativnost
 | 1,20 (Pauling) 1,11 (Alred)
 |
| specifična toplota
 | 230 J/(kg\*K)
 |
| specifična provodljivost
 | 0,736×106 S/m
 |
| toplotna provodljivost
 | 10,6 W/(m\*K)
 |
| I energija jonizacije
 | 593,4 kJ/mol
 |
| II energija jonizacije
 | 1170 kJ/mol
 |
| III energija jonizacije
 | 1990 kJ/mol
 |
| IV energija jonizacije
 | 4250 kJ/mol
 |
| **Najstabilniji izotopi** |
|

| izotop
 | zast.
 | v.p.r.
 | n.r.
 | e.r. MeV
 | p.r.
 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 150Gd
 | (veš.)
 | 1,8×106 godina
 | α
 |  | 146Sm
 |
| 152Gd
 | 0,20%
 | 1,08×1014 godina
 | α
 | 2,205
 | 148Sm
 |
| 153Gd
 | (veš.)
 | 241,6 dana
 | z.e.
 | 0,243
 | 153Eu
 |
| 154Gd
 | 2,18%
 | stabilan izotop sa 90 neutrona
 |
| 155Gd
 | 14,80%
 | stabilan izotop sa 91 neutrona
 |
| 156Gd
 | 20,47%
 | stabilan izotop sa 92 neutrona
 |
| 157Gd
 | 15,65%
 | stabilan izotop sa 93 neutrona
 |
| 158Gd
 | **24,84%** | stabilan izotop sa 94 neutrona
 |
| 160Gd
 | 21,28%
 | 1,3×1021 godina
 | 2×β- |  | 160Dy
 |

 |
| Tamo gde drugačije nije naznačeno, upotrebljene su SI jedinice i normalni uslovi.
 |
| Objašnjenja skraćenica: zast.=zastupljenost u prirodi, v.p.r.=vreme polu raspada, n.r.=način raspada, e.r.=energija raspada, p.r.=proizvod raspada, z.e=zarobljavanje elektrona
 |

**Gadolinij/Gadolinijum** (**Gd**, latinski - *gadolinium*) - je lantanoid. Ime je dobio po finskom minerologu i hemičaru Johanu Gadolinu.

Zastupljenost: Gadolinijum je zastupljen u zemljinoj kori u količini od 7,7 ppm.

Najvažniji minerali gadolinijuma su:

* monacit (Ce,La,Th,Nd,Y,Pr,Gd)PO4 i
* (Ce,La,Nd,Y,Pr,Gd)CO3F
# Edgar Degas

| Edgar Degas |
| --- |
| impresionizam |
|  |
| Rođenje | 19. lipnja 1834. Pariz, Francuska |
| Smrt | 26. rujna 1917. Pariz |
| Opus |
| Polje | slikarstvo - crtež - grafika - kiparstvo |
| Praksa | Pariz, Bruxelles |
| Znamenita djela |
| *Primabalerina* *Čaša absinta* *Mala četrnaestogodišnja balerina* |
| Influencija |
| proširi
Od
* Gustave Courbet, Diego Velázquez i Francisco Goya
 |
| Potpis |
|  |

**Edgar Germain Hilaire Degas** (Pariz, 19. lipnja 1834. - Pariz, 26. rujna 1917.), francuski slikar, grafičar i kipar.

Isprva je slikao historijske teme i portrete u ulju, a 70-ih godina počeo je raditi u pastelu i temperi. Zanima ga prije svega pokret tijela, koji je prikazivao točno i realistički, a pritom su na njega utjecali japanski drvoresci (Utamaro i Hokusaj). Motive je tražio na konjskim trkalištima i u kazalištu, a oko 1872. počeo je crtati i slikati plesačice. Izlagao je s impresionistima, a poslije u salonu. Izradio je niz bakropisa, litografija, a bavio se i sitnom plastikom.

## Rane godine

Degas - Plesni tečaj
Degas je rođen u Parizu, iz imućne bankarske obitelji. Sa jedanaest godina počinje svoje školovanje, u školi Lycee Louis Grand. Degas se ozbiljno počeo baviti slikarstvom, sa osamnaest godina svoju sobu je pretvorio u atelje, ali od njega se očekivalo da studira kao i od svih maldih plemića. Degas je imao druge planove te je svoje formalno školovanje napustio sa dvadeset godina, i krenuo studirati slikarstvo pod vodstvom Louisa Lamothea. Nakon par godina otputovao je u Italiju gdje je vidio radove Michelangela,Raphaela i ostalih slikara renesanse.

## Kroz život

Godine 1865. neki od njegovih radova izloženi su u Salonu (službena umjetnička izložba na akademiji Lijepih umjetnosti u Parizu). Sljedećih pet godina nekih od njegovih radova koji su bili izloženi u Salonu postupno su bili prihvaćeni u Svijetu konvecionalne umjetnosti. Poznat je po slikama konja i plesačica, počeo je sa povijesnom slikom kao što su Mladi Spartanci. U svojoj ranoj karijeri slikao je i portrete u kojima je uspio prikazati jake karakterne osobine portretiranih. Kroz svoje slikarstvo mnogo se više zanimao za teme iz realnog života nego za povijesne i mitološke teme. Godine 1870. izbio je Francusko-pruski rat i Degas je stupio u Nacionalnu gardu, branio je Pariz te mu je ostalo malo vremena za slikanje. Kroz rat otkriven mu je problem s očima što ga je tijekom života jako brinulo. Nikad se nije ženio te je svoje posljednje godine svog života proveo skoro slijep, besciljno lutajući ulicama Pariza, dok nije umro 1917.

* *Sjedeća plesačica*, 1881.-83.
* *Obitelj Belleli*, 1860.—1862., Louvre.
* *Na baletu*, 1872., Frankfurt.
* *Sat baleta*, 1874., d'Orsay.
* *Čaša absinta*, 1876., d'Orsay.
* *Na utrkama*, oko 1880., d'Orsay, Pariz.
* *Kupačica*, 1886., pastel, d'Orsay.
* *Mala četrnaestogodišnja balerina*, 1890., bronca i tkanina, d'Orsay.

## Izvori

* Istorija umetnosti H.W. Janson - Beograd 1982.

## Vanjske veze

* Edgar Degas - Život i djelo Arhivirano 2007-08-24 na Wayback Machine-u (engl.)
* Degas na WebMuseum (engl.)
# Franz Marc

"Portret Franza Marca" iz 1910. Autor:August Macke
Franz Marc,"Konj u krajoliku", 1912.
**Franz Marc** (München, 8. veljače 1880. - Verdun, 4. ožujka 1916.) jedan je od najvažnijih predstavnika njemačkog ekspresionističkog slikarstva.

## Karijera

Studirao na minhenskoj Akademiji likovnih umjetnosti. Godine 1903. i 1907. proveo je određeno vrijeme u Parizu, gdje je otkrio veliku bliskost s radom Vincenta van Gogha.
Marc je razvio važno prijateljstvo s umjetnikom Augustom Mackeom tijekom 1910.godine.
1911.godine je zajedno s Mackeom, Vasilijem Kandinskim i drugima, osnovao umjetničku grupu «Plavi jahač»("Der Blaue Reiter").
F.Marc je neke od svojih radova prikazao na prvoj izložbi Plavog jahača na izložbi u Minhenu tijekom prosinca 1911./siječnja 1912.godine.
Izložba je predstavljala vrhunac njemačkog ekspresionizma a također je prikazana i u Berlinu, Kelnu, Hagenu i Frankfurtu.

*Krava crvena, zelena, žuta* (1912.)
Godine 1912. Franz Marc je susreo R. Delaunaya, čiji su kolorizam i futurizam bili vrlo bitni za rad F. Marca. Uslijed ovih utjecaja, njegovo je slikarstvo postalo pročišćenije i apstraktnije.

Franz Marc bio je na popisu važnih umjetnika koji su trebali biti povučeni iz borbe u I. svjetskom ratu. No prije negoli je naređenje stiglo, umjetnik je poginuo od granate dok je patrolirao na konju, tijekom bitke kod Verduna 1916.godine.

## Stil i ostavština

Velik dio sačuvanih radova F.Marca tematski je vezan uz životinje, najčešće su to portreti životinja u prirodnom okruženju.
Njegov rad općenito karakteriziraju jarke čiste boje i skoro kubistički oblici, uz vrhunsku jednostavnost i pročišćenost prikaza. Pritom njegovi radovi odaju duboku emotivnost, zapaženu već u njegovo vrijeme.

Možda najpopularnija slika F.Marka jest "Sudbina životinja" (Tierschicksale), nastala 1913.godine a koja se danas nalazi u Muzeju Umjetnosti u Bazelu.

1998. godine, neke od slika F.Marca prodale su se pri aukcijskoj kući Christie's u Londonu, pri čemu je njegov «Crveni jelen» postigao sumu od 3,30 milijuna funti. Uskoro zatim njegov je «Vodopad» prodan u Sotheby'su za čak 5,06 milijuna, što je dosad najveća cijena postignuta za njegov rad kao i uopće za djelo nekog njemačkog ekspresionista.

## Vanjske veze

* Slike Franza Marca Arhivirano 2007-04-05 na Wayback Machine-u
* Galerija radova F.Marca Arhivirano 2003-04-19 na Wayback Machine-u
* Retrospektiva Franza Marca u Minhenu 2005., Lenbachhaus/Kunstbau Arhivirano 2007-02-07 na Wayback Machine-u
# Álvaro Obregón

|  |
| --- |
| Alvaro Obregon |
|
 |
| Mandat(i) |
| 39. predsednik Meksika
 |
| 1. decembar 1920. - 30. novembar 1924.
 |
| Prethodnik
 | Adolfo Uerta
 |
| Naslednik
 | Plutarko Elijas Kales
 |
| Biografija |
| Politička partija
 | Radnička partija
 |
| Profesija
 | političar
 |
| uredi  |

**Alvaro Obregon Salido** (španski: *Álvaro Obregón Salido*; Navohoa, 19. februar 1880 – Meksiko Siti, 17. jul 1928) bio je meksički političar i jedan od predvodnika Meksičke revolucije.

## Biografija

Rođen je u državi Sonora, moguće je da je bio delimično i irskog porekla. U politiku je ušao 1911. godine kada je postao gradonačelnik mesta Uatabampo.

Podupirao je Madera, nakon što je ovaj svrgnuo s vlasti dugogodišnjeg predsednika Porfirija Dijaza . Već je 1912. godine Viktorijano Uerta uz pomoć američkog ambasadora srušio Madera, pa se Obregon pridružio Ventustijanu Karanci protiv Uerte . Međutim, od 1917. se borio protiv Karance koji je vladao kao diktator. Borio se u četiri bitke 1915. protiv Panča Vilje i svaki put pobedio, ali je izgubio desnu ruku. Modernizovao je ratovanje upotrebom mitraljeza i savremenim načinom ratovanja.

Godine 1920. postao je predsednik Meksika, a njegova pobeda označila je završetak nasilne etape Meksičke revolucije. Mandat mu je trajao četiri godine, tokom kojeg je najznačajniji potez bila agrarna reforma, odnosno podela značajnih delova zemlje bezemljašima. Na izborima 1924. pobedio ga je zlogolasni Plutarko Elias Kales, a on se vratio na svoj posed u Sonori.

Godine 1928. Obregon je pobedio na izborima za drugi mandat, ali ga je pre preuzimanja mandata u restoranu u Meksiko Sitiju ubio jedan semeništarac koji se protivio njegovim antiklerikalnim reformama.

## Reference

## Literatura

* Krauze, Enrique. (1997). *Mexico: Biography of Power: A History of Modern Mexico, 1810–1996.* New York: HarperCollins. ISBN 978-0-06-016325-9. OCLC 35128211
# Gilbert M. Anderson

| Broncho Billy Anderson |
| --- |
| glumac režiser producent scenarist |
| Anderson na fotografiji iz 1913. godine |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Maxwell Henry Aronson (1880-marta-21)21. marta 1880. Little Rock, Arkansas, SAD |
| Smrt | 20. januara 1971. (dob: 90) South Pasadena, Los Angeles, Kalifornija, SAD |
| Pseudonim | Gilbert M. Anderson |
| Supružnik | Mollie Louise Schabbleman (1910–71; njegova smrt; 1 dijete) |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | glumac režiser producent scenarist |
| Opus |
| Djelatni period | 1903–65 (na filmu) |

**Gilbert M. Anderson**, poznatiji pod umjetničkim pseudonimom **Broncho Billy** (21. mart 1880 - 20. januar 1971) bio je američki glumac, scenarist, režiser i producent poznat kao prva zvijezda vestern filmova.

Rodio se pod imenom Maxwell Henry Aronson u jevrejskoj porodici u Little Rocku u državi Arkansas. U dobi od 18 godina je otišao u New York gdje je okušao sreću u vodvilju pod umjetničkim imenom "Gilbert M. Anderson", te se povremeno uzdržavao kao maneken i ulični prodavač novina. Godine 1903. ga je Edwin S. Porter angažirao za svoj znameniti film *Velika pljačka vlaka*; u njemu je Anderson tumačio tri različite uloge. Kada je Anderson prvi put film pogledao u kino-dvorani, reakcije publike su ga uvjerile da novi medij filma ima budućnost, te je postao stalni Porterov suradnik, radeći kao glumac i pomoćnik scenarista.

Godine 1907. je zajedno sa Georgeom Kirkeom Spoorom u Chicagu osnovao znamenitu kompaniju Essanay Studios. Ona se prva specijalizirala za proizvodnju filmskih vesterna. Anderson je nastupio u preko 300 njih, i s vremenom stvorio lik, odnosno svojevrsni alter ego "Broncho Billy" koji će mu postati nadimak. Anderson je zbog vesterna, odnosno velikog broja sunčanih dana i raznolikih pejzaža, često sa filmskom ekipom odlazio na snimanje u Kaliforniju gdje je na kraju podigao i studio u gradu Niles. Iz Essanaya se povukao 1916. godine, kada je prestao sa glumom i vratio se u New York pokušavši postati kazališni glumac. Ti pokušaji nisu uspjeli, kao ni pokušaji da se povremeno vrati u Hollywood 1920-ih. Konačno se povukao 1950-ih, a 1958. je dobio počasni Oscar za životno djelo.

## Vanjske veze

* Broncho Billy Anderson na sajtu IMDb
* Gilbert M. Anderson na Internet Broadway Database (`en`)
* Gilbert M. Anderson na Allmovieu
* „Gilbert M. Anderson”. Find a Grave. Pristupljeno August 10, 2010.