Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Urho Kekkonen

|  |
| --- |
| Urho Kekkonen |
|
portret Urha Kekkonena |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | 3. septembar 1900.
 |
| Mesto rođenja
 | Pielavesi (Veliko Vojvodstvo Finska (Rusko Carstvo))
 |
| Datum smrti
 | 31. august 1986.
 |
| Mesto smrti
 | Helsinki (Finska)
 |
| Državljanstvo
 |  Finska
 |
| Veroispovest
 | luteran
 |
| Profesija
 | pravnik, političar
 |
| Mandat(i) |
| Predsjednik Finske
 |
| 1. mart 1956. — 27. januar 1982.
 |
| Prethodnik
 | Juho Kusti Paasikivi
 |
| Naslednik
 | Mauno Koivisto
 |
| Premijer Finske
 |
| 17. mart 1950. — 3. mart 1956.
 |
| Prethodnik
 | Karl-August Fagerholm
 |
| Naslednik
 | Karl-August Fagerholm
 |
| uredi  |

**Urho Kekkonen** (Pielavesi, 3. septembar 1900. - Helsinki, 31. august 1986.) bio je finski premijer u dva mandata od 1950. do 53, i od 1954. do 56, a nakon tog i predsjednik od 1956. do 81.

Kekkonen je ostao poznat po politici striktne neutralnosti, prema oba blokovska saveza sa kojima je podjednako uspješno poslovao i bio neke vrsta mosta između ta dva antogonistička saveza.

## Biografija

Urho Kekkonen je rođen kao sin sitnog farmera i trgovca drvom, Kekkonen e studirao pravo na
Helsinškom univerzitetu, koji je završio 1928., nakon tog je i doktorirao 1936.
Još kao mladić uključio se politiku 1920. u tada popularan agrarni pokret. Od 1927. do 32. radi u ministarstvu poljoprivrede. Između 1936. - 56. bio je poslanik u finskom parlamentu, na listi Agrarne partije (kasnija - Partija centra).

U svojim počecima Kekkonen je bio pripadnik tvrdolinijaške politike prema Sovjetskom Savezu, tako je 1940., bio jedan od dvojice poslanika koji su glasali protiv ustupanja i najmanjeg komadička finskog teritorija SSSR-u. Svoj stav promjenio je do 1943., kad je shvatio da će Njemačka izgubiti rat, pa je zaključio da če Finska ako želi zadržati svoju nezavisnost, morati usvojiti politiku
prijateljske neutralnosti prema Sovjetskom Savezu.

Kekkonen je u svojoj političkoj karijeri bio ministar brojnih resora, uz razne druge funkcije, da bi 1950. postao premijer za predsjednjikovanja Juha Kustija Paasikivija. Nakon njegove smrti 1956. on je bio logičan izbor za njegova nasljednika, koji će osigurati kontinuitet njegove politike, oprezne ali prijateljske vanjskopolitičke linije prema Sovjetskom Savezu, koju su analitičari kasnije nazvali - *Linija Paasikivi-Kekkonen*.

Kekkonen je nakon prvog mandata, ponovno izabran za predsjednika; 1962, 1968 i 1978. Odlukom parlamenta iz 1973. njegov treći mandat trebao je trajati 10 godina (umjesto 6 kao dotad), ali je Kekkonen izdržao samo 3 godine svog četvrtog mandata, jer je
zbog bolesti 1981. podnio ostavku.

## Reference

## Vanjske veze

* *Urho Kaleva Kekkonen* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Thomas Wolfe

**Thomas WolfeThomas Wolfe** (Asheville, 3.10. 1900. - Baltimore, 15.9. 1938.) je bio američki književnik

Njegovi romani su autobiografska ili poluautobiografska djela. Pisana s mnogo retoričke bujnosti, ističu se naglašenim individualizmom i gotovo mističnim uznođenjem mladosti, seksusa i Amerike, ali sadrže i izraženu kritiku društvenih odnosa.

**Djela: "Pogledaj dom svoj, anđele",
* "O vremenu i rijeci",
* "Paučina i stijena".

## Vanjske veze

* The Thomas Wolfe Web Site Arhivirano 2008-03-04 na Wayback Machine-u
* Thomas Wolfe Memorial
* The Thomas Wolfe Collection at the University of North Carolina at Chapel Hill
* 1985 audio interview of Duane Schneider, founder of The Wolfe Society, RealAudio
* Thomas Wolfe's Gravesite
* Living with Legends: Hotel Chelsea Blog
# Aaron Copland

| Aaron Copland |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Aaron Caplan 14. studenog 1900. New York, SAD |
| Smrt | 14. listopada 1990. New York, SAD |
| Pravac | modernizam |
| Opus |
| Suradnici | Leonard Bernstein |
| Znamenita djela |
| *Fanfare za običnog čovjeka* *Appalachian Spring* |
| Nagrade |
| Pulitzerova nagrada (1945.) |

**Aaron Copland** (New York, 14. studenog 1900. - Westchester, 2. prosinca 1990.) je bio američki skladatelj i dirigent.

Svojim skladbama i teorijskim tekstovima forsirao je učenike N. Boulangera da razvijaju vlastitu samostalnu i modernu američku glazbu to spajajući elemente klasične europske glazbe s elemetima jazza i američkog folklora.

Za svoj balet "Appalachian Spring" dobio je 1945. godine Pulitzerovu nagradu.

## Odabrana djela

* *Scherzo Humoristique: The Cat and the Mouse* (1920)
* *Four Motets* (1922)
* *Passacaglia* (glasovir solo) (1922)
* *Symphony for Organ and Orchestra* (1924)
* *Music for the Theater* (1925)
* *Dance Symphony* (1925)
* *Concerto for Piano and Orchestra* (1926)
* *Symphonic Ode* (1927-1929)
* *Piano Variations* (1930)
* *Grohg* (1925/32) (balet)
* *Short Symphony*  (1931-33)
* *Statements for orchestra* (1932-35) (druga simfonija)
* *The Second Hurricane*, play-opera za srednjoškolski orkestar (1936)
* *El Salón México* (1936)
* *Billy the Kid* (1938) (balet)
* *Quiet City* (1940)
* *Our Town*  (1940) (film)
* *Piano Sonata* (1939-41)
* *An Outdoor Overture* (1941), pisana za američke srednjoškolske orkestre
* *Fanfare for the Common Man* (1942)
* *Lincoln Portrait* (1942)
* *Rodeo* (1942) (balet)
* *Danzon Cubano* (1942)
* *Music for the Movies* (1942)
* *Sonata for violin and piano* (1943)
* *Appalachian Spring* (1944) (balet)
* *Symphony No. 3* (1944-1946) (treća simfonija)
* *In the Beginning* (1947)
* *The Red Pony (1948)*
* *Clarinet Concerto* ("opunomoćen" sa strane Benny Goodmana) (1947-1948)
* *Twelve Poems of Emily Dickinson* (1950)
* *Piano Quartet* (1950)
* *Old American Songs* (1952)
* *The Tender Land* (1954) (opera)
* *Canticle of Freedom* (1955)
* *Orchestral Variations* (1957) (orkestracija *varijacija za glasovir*)
* *Piano Fantasy* (1957)
* *Dance Panels* (1959; nadopunjeno 1962) (balet)
* *Connotations For Orchestra* (1962)
* *Down A Country Lane* (1962)
* *Music for a Great City* (1964) (bazirano na glazbi iz filma *Something Wild* (film iz 1961. godine )
* *Emblems, za puhači orkestar* (1964)
* *Inscape* (1967)
* *Duo for flute and piano* (1971)
* *Three Latin American Sketches* (1972)

|  |
| --- |
|  |
# Nikola Hećimović

| Nikola Hećimović |
| --- |
|  |

**Nikola Hećimović** (1900—1929), privatni nameštenik i sekretar Crvene pomoći

Godine 1928. izabran je za sekretara Crvene pomoći, organizacije koja se bavila pružanjem zaštite političkim zatvorenicima, žrtvama belog terora i njihovim porodicama.

Ubijen u Šelejevoj grabi, na granici prema Austriji, 25. 4. 1929. godine zajedno sa Đurom Đakovićem, organizacionim sekretarom CK KPJ.

Sahranjen je u Grobnici narodnih heroja na Zagrebačkom groblju Mirogoj.
# Agnes Moorehead

| Agnes Moorehead |
| --- |
| u filmu *The Bat* (1959) |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Agnes Robertson Moorehead (1900-decembra-06)6. decembra 1900. Clinton, Massachusetts, SAD |
| Smrt | 30. aprila 1974. (dob: 73) Rochester, Minnesota, SAD |
| Supružnik | Jack G. Lee (1930-1952) Robert Gist (1954-1958) |
| Znamenite uloge |
| **Fanny** u *The Magnificent Ambersons* (1942) **Barunica Aspasia Conti** u *Mrs. Parkington* (1944) **Aggie McDonald** u *Johnny Belinda* (1948) **Velma Cruther** u *Hush... Hush, Sweet Charlotte* (1964) |
|  |
|

| proširiNagrade |
| --- |
| **Emmy za sporednu glumica u dramskoj seriji** 1967 *The Wild Wild West* **Zlatni globus za sporednu glumicu u filmu** 1945 *Mrs. Parkington* 1965 *Hush... Hush, Sweet Charlotte* |

 |
|  |

**Agnes Robertson Moorehead** (6.12. 1900 – 30.4., 1974) bila je za Oscar nominirana američka karakterna glumica.

Iako je nastupila u preko 70 filmova i u desetinama TV-serija tokom 30-godišnje karijere, Moorehead je modernoj publici najpoznatija kao vještica Endora u TV-seriji *Bewitched*. Rijetko je tumačila glavne uloge, ali je njena glumačka vještina zaslužna za jedan Emmy, dva Zlatna globusa i četiri nominacije za Oscar i šest za Emmy. Moorehead je stekla pohvale glumeći kako u komičnim, tako i u dramskim ulogama. Mogla je glumiti različite likove, ali su joj specijalnost bili arogantni i umišljeni.

## Vanjske veze

* Agnes Moorehead na sajtu IMDb
* Agnes Moorehead na Internet Broadway Database (`en`)
* Article about the radioactive film set (from The Straight Dope)
* St. Louis Walk of Fame Arhivirano 2007-11-15 na Wayback Machine-u
* Guide to over 100,000 Moorehead documents spanning 1923-1974 at the Wisconsin Historical Society
* Interview with biographer Charles Tranberg from Harpies Bizarre Arhivirano 2007-11-13 na Wayback Machine-u

## Vanjske veze
# Augustus Pitt Rivers

**Ogastus Pit Rivers**
|  Ogastus Pit Rivers |
| Datum rođenja
 | (1827-aprila-14)14. aprila 1827. Jorkšir
 |
| Datum smrti | 4. maja 1900. Viltšir |
| Škola | Kraljevska vojna akademija Sandherst |

**Ogastus Henri Lejn Foks Pit Rivers** (engleski: *Augustus Henry Lane Fox Pitt Rivers*; 14. april 1827 – , 4. maj 1900) je bio oficir engleske vojske, etnolog i arheolog. Značajan je njegov, za to doba, inovatorski metodološki pristup i napredak u praksi arheoloških iskopavanja.

Pit Rivers se kasno posvetio iskopavanjima, ali je značajno doprineo razvoju tipološkog proučavanja artefakata, baveći se uz to terenskim radom u Engleskoj i Irskoj. Zahvaljujuć nasledstvu, postao je vlasnik velikog imanja u Krenborn Čejsu u Veseksu, jednom od arheološki najbogatijih delova Engleske. U periodu od 1880-1900. posvetio se proučavanju toga kraja.

Zbirka u Pit Rivers Muzeju u Oksfordu
Prihod koji mu je posed donosio omogućio je Pit Riversu da stalno zaposli arheološke pomoćnike, a sopstvene nadničare iskoristi u iskopavanju niza spomenika od neolitskih humki do srednjovekovnih zdanja. Prvo iskopavanje otpočeo je u Irskoj šezdesetih godina 19. veka. Posvetio je veliku pažnju artefaktima, lokalitetima i nepokretnim nalazima. Beležio je ne samo artefakte već i kontekst u kojem su pronađeni.

Pit Riversova tehnika iskopavanja nije bila revolucionarna, već pedantna, metodična i precizna u skladu s njegovim vojnim obrazovanjem. Svoja iskopavanja i nalaze veoma iscrpno objavljivao u seriji obimnih svezaka, opremljenih mnoštvom ilustracija i tabelama relikata, koje su i danas važan izvor informacija.

## Povezano

* Arheologija
* Terensko istraživanje u arheologiji

## Literatura

* Biografija

## Vanjske veze

* The Pitt Rivers Museum, Oxford
* The Pitt Rivers Galleries at Salisbury and South Wiltshire Museum Arhivirano 2009-08-02 na Wayback Machine-u
# Gajo Bulat

| Gajo Bulat
 |
| --- |
|  |
|

---

Gradonačelnik Splita
 |
| Mandat 1885. – 1893.
 |
| Prethodnik
 | Dujam Rendić-Miočević
 |
| Nasljednik
 | Ivan Manger
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 4. siječnja 1836. Supetar na Braču
 |
| Smrt
 | 9. lipnja 1900. Beč
 |
| Politička stranka
 | Narodna stranka
 |

**Gajo Bulat** (Supetar, 4. siječnja 1836. - Beč, 9. lipnja 1900.), bio je hrvatski odvjetnik, općinski načelnik u Splitu, zastupnik u Dalmatinskom saboru i bečkom Carevinskom vijeću.

U Supetru mu je otac, Franjo, bio sudac. Gajo Bulat gimnaziju je polazio u Zadru, a sveučilište u Grazu i Padovi. Stekavši doktorat prava, postao je tajnikom trgovačke komore u Zadru, a zatim se posvetio odvjetničkom zvanju i od godine 1865. do 1879. bio najglasovitiji odvjetnik u Splitu.

Premda je bio odgajan u talijanskoj kulturi, zahvaljujući Mihi Klaiću postao je pobornikom hrvatskih nacionalnih ideja, te vođom hrvatske stranke, splitskih narodnjaka, žestok protivnik autonomaške talijanske stranke. Narodna stranka uspjela je pobijediti na izborima načelnika Bajamontija, čija se talijanaška stranka služila svakojakim sredstvima, da održi vlast.

28. listopada 1882. je ustoličen za gradonačelnika na konstituirajućoj sjednici splitskog Općinskog vijeća Dujam Rendić-Miočević, koji je na tom položaju ostao do 1885, kad ga je naslijedio Gajo Bulat.

Od godine 1885. do 1893. bio je općinski načelnik u Splitu, zastupnik u Dalmatinskom saboru i bečkom Carevinskom vijeću.

Borio se za uvođenje hrvatskog jezika u škole, za željezničko povezivanje Splita s Hrvatskom i Slavonijom i, kako piše povjesničar dr. Rudolf Horvat, »njegova je zasluga što u Spljetu pohrvatiše: općinsku upravu, škole i društvo, te što je ondje sagrađeno hrvatsko kazalište«. Bulat je pokrenuo list »Narod« i bio je jedan od najpoduzetnijih podupiratelja kulturno-prosvjetnih društava »Slavjanski napredak« i »Zvonimir«. Njegova narodna stranka mnogo je pridonijela buđenju hrvatske narodne svijesti, pobijedivši autonomaše.

Gajo Bulat umro je od kljenuti srca u Beču, 9. lipnja 1900. godine, usred parlamentarnog rada, a pokopan je u Splitu uz velike počasti, kao veliki borac za hrvatske ideje i jedinstvo svih hrvatskih prostora od Jadrana do Drave.

Dana 4. prosinca 1890. godine je Gajo Bulat svečano je otvorio Monumentalnu fontanu, poznatiju u Splitu kao Bajamontijeva fontana.

## Vanjske veze

* Slobodna Dalmacija Sjećanje na slavnu pobjedu narodnjaka
# Naim Frashëri

Spomenik Naimu Frašeriju u Tirani
Lik Naima Frašerija na novčanici od 200 albanskih leka
**Naim Frašeri** (albanski: *Naim Frashëri*; 25. maj 1846. – 20. oktobar 1900, Istanbul, Osmansko carstvo) je bio pesnik i jedna od važnih ličnosti albanskog narodnog preporoda tokom 19. veka.

Od svih knjiga koje je napisao, 22 se smatraju njegovim glavnim delima, od kojih su četiri na turskom jeziku, jedna na persijskom, dve na grčkom i petnaest na albanskom jeziku.

Lik Naima Frašerija se nalazio na poleđini novčanice od 500 leka u periodu 1992—1996 i na poleđini novčanice od 200 leka u periodu posle 1996. godine.

## Bibliografija

1. Kavaidi Farisiyye ber tarzi nevin (srpskohrvatski: *Gramatika persijskog jezika po novoj metodi*), Istanbul, 1871.
2. Ihtiraat ve kessfiyyat (srpskohrvatski: *Pronalasci i otkrića*, engleski: *Inventions and Discoveries*), Istanbul, 1881.
3. Fusuli erbea (srpskohrvatski: *Četiri sezone*, Istanbul, 1884.
4. Tahayyülat (srpskohrvatski: *Snovi*), Istanbul, 1884.
5. Bagëti e Bujqësija (srpskohrvatski: *Krda i bičevi*), Bukurešt, 1886.
6. E këndimit çunavet (srpskohrvatski: *Čitanka za dečake*), Bukurešt, 1886.
7. Istori e përgjithshme për mësonjëtoret të para (srpskohrvatski: *Opšta istorija za prve razrede*), Bukurešt, 1886.
8. Vjersha për mësonjëtoret të para (srpskohrvatski: *Pozija za prve razrede*), Bukurešt, 1886.
9. Dituritë për mësonjëtoret të para ({{jez-sr|Opšte obrazovanje za prve razrede), Bukurešt, 1886.
10. O alithis pothos ton Skypetaron (srpskohrvatski: *Istinska htenja Albanaca*), Bukurešt, 1886.
11. Luletë e Verësë (srpskohrvatski: *Letnje cveće*), Bukurešt, 1890.
12. Mësime (srpskohrvatski: *Lekcije*), Bukurešt, 1894.
13. Parajsa dhe fjala fluturake,(srpskohrvatski: *Raj i Leteća Reč*) Bukurešt, 1894.
14. Gjithësia (engleski: *Omneity*), Bukurešt, 1895.
15. Fletore e bektashinjët, (srpskohrvatski: *Beležnica Bektaši*)Bukurešt, 1895.
16. O eros (srpskohrvatski: *Ljubav*), Istanbul, 1895.
17. Iliadh' e Omirit, Bukurešt, srpskohrvatski: *Homerova Ilijada*, 1896.
18. Istori e Skënderbeut (srpskohrvatski: *Istorija Skenderbega*, Bukurešt, 1898.
19. Qerbelaja, Bukurešt, (srpskohrvatski: *Ćerbela*), 1898.
20. Istori e Shqipërisë (srpskohrvatski: *Istorija Albanije*), Sofija, 1899.
21. Shqipëria (srpskohrvatski: *Albanija*), Sofija, 1902.
# Ivan Stojanović

Dum Ivan Stojanović
**Ivan Stojanović** (Dubrovnik, 17. prosinca 1829. - Dubrovnik, prosinca 1900.), dubrovački katolički svećenik, kanonik i doživotni predstojnik rimokatoličkoga Dubrovačkog dekanata, član srbokatoličkog pokreta. Bio je jedan od najuvaženijih i najborbenijih dubrovačkih Srba katolika, zagovornik djelatne vjerske snošljivosti radi čega je bio u stalnom sukobu s klerikalnim dubrovačkim svećenićkim krugom. Uz svećenićki rad aktivno se bavio izučavanjem povijesti i književnosti Dubrovnika. Usto se i sam bavio književnošću pišući drame i pripovijetke. Uspješno se bavio poslom prevoditelja. Prevodio je s talijanskog, njemačkog, francuskog, starogrčkog i latinskog jezika. Najvažnija su mu djela *Dubrovačka književnost* i *Najnovija povijest Dubrovnika od Ivana kanonika Stojanovića*. S njemačkog je preveo i nadopunio Engelovu *Povijest Dubrovačke Republike*. Uređivao je časopis *Slovinac*.

## Biografija

Otac mu je bio liječnik, a majka domaćica. Talijanski jezik naučio je od bake Talijanke, a prve knjige koje je pročitao bile su komedije Carla Goldonija i priče iz života svetaca. Još kao dijete čvrsto je odlučio postati svećenik. Nakon završetka gimnazije, otišao je u Zadar studirati bogoslovlje. Zaređen je 1852. godine, godinu dana prije vremena određenog crkvenim kanonima jer je nedostajalo svećenika.

Njegovo prvo svećenićko mjesto bilo je na Korčuli, gdje je ostao godinu dana. Nakon kraćeg boravka na tom otoku premješten je u selo Mokošica u Rijeku dubrovačku. Tamo je svećenikovao četiri godine dok nije došao u Rožat gdje je ostao 22 godine. Tako je ukupno u Rijeci dubrovačkoj proveo 26 godina. Bio je omiljen među stanovnicima Rijeke dubrovačke, a dubrovački gospari koji su veći dio godine provodili u njoj u svojim kućama i ljetnikovcima iznimno su ga cijenili. Pod stare dane govorio je: "Da nisam proveo skoro trideset godina u Rijeci dubrovačkoj, nitko ne bi danas znao da sam živ".

Nakon službe u Rožatu njegov ga je osobni prijatelj biskup Mato Vodopić 1883. godine pozvao u Grad i postavio na mjesto kanonika Stolne crkve (Katedrale). Tu je dužnost obavljao do kraja života. Bio je odličan govornik čije su ponekad opširne propovijedi plijenile pozornost vjernika.

Oko vrata je uvijek nosio lančić s likom svetog Emidija, pošto je bio uvjeren da taj svetac čuva Dubrovčane od potresa. Jednom prilikom dok je šetao ispred Kneževa dvora s jednim starim klobukom na glavi neki prolaznik ga je zaustavio i pitao: "Kuda, dum Ivane, s tim bivšim klobukom?" Odgovorio je: "Šetam po bivšem Dubrovniku". Nedugo prije smrti rekao je jednoj gospođi: "Ako arivam vidjet Boga rijet ću mu - oli misliš da sam se ja ovdje divertiško". U prijevodu: "Ako uspijem vidjeti Boga reći ću mu: zar misliš da sam se ja na Zemlji zabavljao?"

Zapisao je: "A kad izumru malo po malo svikolici sinovi njihovi, a još više unuci koji će istoriju svoje domovine poznavati koliko onu od Japana..."

## Izvori

1. Tolja, N: Dubrovački Srbi katolici - istine i zablude, Dubrovnik, 2011.

2. *Rožat - župni list*, godina 2013., broj 3(13), ISSN 1333-8153
# Lord Jim

| *Lord Jim* |
| --- |
| Autor(i) | Joseph Conrad |
| Država | Britanija |
| Jezik | engleski |
| Žanr(ovi) | psihološki roman |
| Izdavač | Blackwood |
| Datum izdanja | 1900 |
| Vrsta medija | knjiga (tvrdi i meki uvez) |
| Stranica | 451 str. (prvo izdanje) |
| ISBN | N/A |
| OCLC broj | 4326282 |

**Lord Jim** je roman anglo-poljskog književnika Josepha Conrada, prvotno objavljen u nastavcima u *Blackwood's Magazine* od oktobra 1899. do novembra 1900. Protagonist romana, inspiriran stvarnim događajima vezanim uz slučaj broda *SS Jeddah*, je ambiciozni engleski pomorac po imenu Jim čija je reputacija i karijera pomorskog časnika uništena nakon sudjelovanja u skandaloznom napuštanju broda s putnicima, a koji iskupljenje pokušava pronaći pomažući stanovnicima indonežanskog otoka da se obrane od bandita. Narator romana je Charles Marlow, česti lik u Conradovoj prozi i piščev alter ego.

Lord Jim je dva puta bio ekraniziran - godine 1925. kao nijemi te godine 1965. kao raskošni pustolovni spektakl gdje je glavnog junaka tumačio Peter O'Toole.

## Vanjske veze

**Izvori *Lord Jim* Arhivirano 2009-05-28 na Wayback Machine-u, text with audio and PDF Arhivirano 2012-02-17 na Wayback Machine-u.
* Besplatna e-knjiga: *Lord Jim* na Projektu Gutenberg
* *Lord Jim*, available at Internet Archive (scanned original edition books)
* *Lord Jim*, available at LibriVox (audio)

**Komentari "Stephen Crane as a Source for Conrad's Jim", Nina Galen, *Nineteenth-Century Fiction*, vol. 38, no. 1 (1983).
* *Lord Jim*, from SparkNotes
* *Lord Jim*, from GradeSaver
* *Lord Jim*, by Richard Curle, in *Joseph Conrad: a study* (1914).
# Saraceni

Rasprostiranje Fatimidskih arapa u 11. stoljeću.
Jean-Léon Gérôme, *Saracenski trgovac u Kairu*, 1869., ulje na platnu, 61.5 x 50 cm, privatno vlasništvo.
**Saraceni** je srednjovjekovni naziv za sve Arape (Fatimidi), a jedno vrijeme i sve muslimane.

Samo podrijetlo imena nije sasvim pouzdano utvrđeno, ali je moguće da potječe od imena *Šarkijjun* (arapski: Istočnjaci), kojim se nazivalo nomadsko pleme u pustinji istočne Arabije. Najraniji spomen Saracena se nalazi u Ptolomejevoj *Geografiji* (2. stoljeće), gdje se opisuje narod "Sarakena" koji živi u sjevernom području Sinaja, a dobili su ime po gradu Saraka koji se nalazi između Egipta i Palestine. Ptolomej također spominje narod *sarakenoi* koji živi u sjeverozapadnoj Arabiji.

U vrijeme križarskih ratova Saracenima su nazivani i ostali islamizirani narodi Sredozemlja. U užem značenju, Saraceni su oni Arapi koji su (prodirući iz sjeverne Afrike) zauzeli Maltu, Siciliju, Korziku, Sardiniju i Kalabriju te izvodili pljačkaške pohode sve do Alpa.

## Napomene

## Poveznice

* Mauri
* Povijest islama
* Orijentalizam
# 982.

*Ovo je članak o godini 982.*

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 1. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 9. vijek – **10. vijek** – 11. vijek
 |
| Decenija:
 |  950-e  960-e  970-e  – 980-e –  990-e  1000-e  1010-e  |
| Godine:
 | 979 980 981 – **982** – 983 984 985
 |

982.. po kalendarima
| Gregorijanski
 | 982.. (CMLXXXII) |
| Ab urbe condita
 | 1735.
 |
| Islamski
 | 371–372.
 |
| Iranski
 | 360–361.
 |
| Hebrejski
 | 4742–4743.
 |
| Bizantski
 | 6490–6491.
 |
| Koptski
 | 698–699.
 |
| Hindu kalendari
 |
| • *Vikram Samvat* | 1037–1038.
 |
| • *Shaka Samvat* | 904–905.
 |
| • *Kali Yuga* | 4083–4084.
 |
| Kineski
 |
| • Kontinualno
 | 3618–3619.
 |
| • 60 godina
 | Yang Voda Konj (od kineske Ng.) |
| Holocenski kalendar
 | 10982.
 |
| p • r • u |
| Podrobnije: Kalendarska era |

Godina **982.** (**CMLXXXII**) bila je redovna godina koja počinje u nedjelju u julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Erik Crveni otkriva Grenland (što predstavlja prvi evropski kontakt sa Sjevernom Amerikom) (ili 981).
* 13. 7. – Bitka kod Stiloa u kojoj muslimanske trupe kalbidskog sicilijanskog emira kraj Crotonea nanose veliki poraz carskoj njemačkoj vojsci cara Otona II.
* Yelu Longxu postaje šesti vladar dinastije Liao.
* Bujidski vladar 'Adud al-Dawla podiže veliku bolnicu u Bagdadu.
* Adalbert postaje biskup Praga.

## Rođenja

* Emma od Normandije
* Atisha, bengalski budistički svetac

## Smrti

* 13. 7. – Pandulf II od Salerna i Landulf IV od Beneventa (u bitci kod Stiloa kraj Crotonea)
* Car Jingzong od Liaoa

## Reference