# Ranko Marinković

| Ranko Marinković |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 22. veljače 1913.  Vis, Hrvatska (tada  Austro-Ugarska) |
| Smrt | 28. siječnja 2001.  Zagreb, Hrvatska |
| Počivalište | Groblje kod crkve sv. Mikule  Komiža, Hrvatska |
| Obrazovanje |
| Školovanje | Pučka škola na Visu Gimnazija u Splitu i Zagrebu |
| *Alma mater* | Filozofski fakultet u Zagrebu |
| Zanimanje | pisac, političar, profesor |
| Opus |
| 1939. – 1993. |
| Književni pravac | avangarda, druga moderna |
| Književne vrste | roman, drama, kratka priča, esej, novela |
| Jezik | hrvatski jezik |
| Znamenita djela |
| * *Albatros* (drama, 1939.)
* "Ruke" (novela, 1953.)
* *Glorija* (drama, 1955.)
* *Kiklop* (roman, 1965.)
 |
| Nagrade |
|
* NIN-ova nagrada za roman *Kiklop* (1965.)
* Nagrada Vladimir Nazor za književnost (1965.)
* Nagrada Vladimir Nazor za životno djelo (1975.)
* Nagrada Miroslav Krleža

 |

**Ranko Marinković** (Vis, 22. veljače 1913. – Zagreb, 28. siječnja 2001.), hrvatski književnik i esejist. Bio je romanopisac, novelist i dramski pisac, a eseje i kritike pisao je u području književnosti, kazališta i filma. Najpoznatiji je kao autor romana *Kiklop*, djela koje se smatra njegovim najboljim ostvarenjem pripovjedne proze. Među zbirkama novela najpoznatije su mu *Ruke*, a *Albatros* i *Glorija* često se izdvajaju kao njegove najuspjelije drame.

Marinković se kao književnik istaknuo još prije Drugoga svjetskog rata, ali potpuno se afirmirao nakon njega, odnosno nakon godina provedenih u internaciji i izbjeglištvu. Svojim je ranim novelama objavljenim u *Pečatu* i praizvedbom groteske *Albatros* 1939. godine privukao kritičku pozornost. U njima se javljaju motivi i likovi predratnoga društva otočne provincije te zanimanje za marginalce i intelektualce koji se nastoje izdvojiti iz svoje okoline, a radnju je svojih djela kasnije smještao i u urbanu, boemsku, zagrebačku sredinu. Iako se bavio različitim društvenim kontekstima, Marinković se jednako zanimao za detalje, psihološka stanja likova i društvene apsurde. Svijet je doživljavao kao teatar, u skladu s čime mu je u svojim djelima pristupao satirički, analizirajući ga do pojedinosti i propitujući smisao ljudskoga postojanja. Tin Ujević prozvao ga je na temelju takvoga izričaja viškim Voltaireom, nadimkom pod kojim je i danas poznat u hrvatskoj književnosti.

## Biografija

Ranko Marinković rodio se 22. veljače 1913. godine u Visu. U rodnome mjestu završio je pučku školu, a gimnazijsko obrazovanje nastavio je u Splitu i Zagrebu, gdje je 1932. godine maturirao. U Zagrebu je također 1939. godine završio studij pedagogije s psihologijom, filozofije i povijesti na Filozofskome fakultetu, ali i radio kao gimnazijski nastavnik do 1941. godine. Nakon uspostave Nezavisne Države Hrvatske boravio je u Splitu i na Visu, gdje su ga talijanske okupacijske vlasti uhitile u proljeće 1943. godine i internirale u logor Ferramonti u Calabriji. Kada je došlo do kapitulacije Italije u kolovozu iste godine, prešao je u Bari, a zatim u zbjeg u El Shattu, gdje se zadržao sve do kraja rata. Ondje je djelovao u Centralnome odboru zbjega, u sklopu Prosvjetno-propagandnoga i Kulturno-informativnoga odjela, gdje je, primjerice, ustrojio šestotjedni tečaj glume i uređivao glasilo *Novi list* sa suradnicima. Nakon povratka u Zagreb 1945. godine kratko je radio u Ministarstvu prosvjete i u Nakladnome zavodu Hrvatske. Od 1946. do 1950. godine bio je ravnatelj Drame Hrvatskoga narodnog kazališta u Zagrebu, a od 1951. do umirovljenja 1983. godine profesor na Akademiji za kazališnu umjetnost (danas ADU), koju je s Brankom Gavellom i Dragom Ivaniševićem utemeljio 1950. godine. Bio je i redoviti član JAZU-a (HAZU-a) od 1983. godine. Umro je u Zagrebu 28. siječnja 2001. godine. Iako se nije rodio niti živio u Komiži, za života je izrazio želju da upravo ondje bude pokopan, pa se njegov grob danas nalazi ispod crkve sv. Mikule.

## Djela

* Albatros (1939.)
* Proze (1948.)
* Ni braća ni rođaci (1949.)
* Oko Božje (1949.)
* Pod balkonima (1953.)
* Ruke (1953.)
* Glorija (1955.)
* Poniženje Sokrata (1959.)
* Kiklop (1965.)
* Politeia (1977.)
* Zajednička kupka (1980.)
* Pustinja (1982.)
* Never more (1993.)

Eseji:

* Geste i grimase (1951.)
* Nevesele oči klauna (1986.)

## Reference

## Literatura

### Knjige

* Frangeš, Ivo (1987), *Povijest hrvatske književnosti*, Zagreb: Nakladni zavod Matice hrvatske, ISBN 86-401-0084-5
* Solar, Milivoj (2007), *Književni leksikon: pisci, djela, pojmovi*, Zagreb: Nakladni zavod Matice hrvatske, ISBN 978-953-150-780-6
* Šicel, Miroslav (1971). *Pregled novije hrvatske književnosti* (2 izd.). Zagreb: Matica hrvatska.
* Visković, Velimir, ur. (2011). *Hrvatska književna enciklopedija*. **3**. Zagreb: Leksikografski zavod Miroslav Krleža. ISBN 978-953-268-019-5.

### Mrežni izvori

* „MARINKOVIĆ, Ranko”. *Hrvatski biografski leksikon (1983–2025), mrežno izdanje*. Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 11. travnja 2026.
* „Sjećanje na Ranka Marinkovića”. e-lektire. 31. siječnja 2022. Pristupljeno 11. travnja 2026.
* „U otočkoj vječnosti”. Matica hrvatska. Pristupljeno 11. travnja 2026.

## Povezano

* Nagrada Ranko Marinković

## Vanjske veze

* e-knjiga Ruke