Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Kees Van Dongen

Kes van Dongen, Slika u predgrađu Roterdama u Delfshafen-u
**Kes van Dongen** (*Cornelius Theodoriks Maria van Dongen*; 26. januar 1877., Delfshafen u predgrađu Roterdama – 28. maj 1968. u Monte Karlu) bio je poznati i popularan holandski slikar grafičar i kipar koji je uglavnom živeo u Francuskoj i spadao je u foviste.

## Kratka biografija i delo

Od impresionizma je dospeo pojednostavljivanjem i rafinovanjem formi koje su uspele, skupa sa dopadljivim koloritom, da od njega naprave obljubljenog konvencionalnog slikara pariskog pomodnog sveta.Poznat je jednostavno kao van Dongen i prvenstveno kao slikar sa smislom za portretiranje.

Rođen je u Delfshafenu u predgrađu Roterdama 1877. godine. 1892. godine sa svojih 16 godina on je pohađao studije Kraljevske akademije za lepe umetnosti u Roterdamu. Van Dongen je došao u Pariz 1897. godine ostao tu nekoliko meseci i zatim se tu i nastanio i radio za različite satirične časopise kao L' Assette au beure. 1908. godine izlagao je u Saloni nezavisnih a 1908. godine postaje član umetničke avangardne grupe Most u Drezdenu u Nemačkoj koja je obeležila savremeno slikarstvo.

Van Dongenov motiv bile su žene, igračice, modeli iz Pariškog pomodnog sveta u kome se on kretao i bio je u tim krugovima poznat. Karakteristike njegovih dela su bile poklanjanje pažnje na perspektivu, pojednostavljavanje formi, dobro baratanje četkicom, upotreba živih boja koje su karakteristične za fovizam. Bio je poznat po slikanju portreta žena, po senzualnim aktovima u živim kontrastnim komplementarno odabranim bojama za svoje kompozicije. 1958. godine je napravio i portret Brižite Bardo.

Umro je kod kuće u Monte Karlu 1968. godine.

## Povezano

* Fovizam
* Most (umetnost)

## Literatura:

* VSN ČS akademia vied, Praha 1966.
* Maxers Lexikon ONLINE,
* hr/de Wikipedia članak Kees van Dongen
* Rudolf Engers (2002), "Het kleurrijke leven van Kees van Dongen" Scriptum Art, ISBN 90-5594-266-9
* Gaston Diehl, "Van Dongen", Crown Publishers, Inc, New York.
* lycée public général et technologique Van Dongen, Lagny-sur-Marne, France Arhivirano 2007-05-03 na Wayback Machine-u

## Vanjske veze

* lycée public général et technologique Van Dongen, Lagny-sur-Marne, France Arhivirano 2007-05-03 na Wayback Machine-u
* Rudolf Engers (2002), "Het kleurrijke leven van Kees van Dongen" Scriptum Art, ISBN 90-5594-266-9
* Gaston Diehl, "Van Dongen", Crown Publishers, Inc, New York.
# Isidora Sekulić

| Isidora Sekulić |
| --- |
| na poštanskoj marci SRJ iz 1996. godine |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 16. februara 1877. Mošorin, Austro-Ugarska |
| Smrt | 5. aprila 1958. (dob: 81) Beograd, NR Srbija, FNRJ |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | književnica |

**Isidora Sekulić** (Mošorin, 16. 2. 1877 – Beograd, 5. 4. 1958) je bila srpska književnica i akademik SANU.

## Život

Rođena je 16. 2. 1877. godine podno Titelskog brega, u Bačkom Selu Mošorinu kod Titela. Detinjstvo je provela u Zemunu, Rumi i Novom Sadu. Školovala se u Novom Sadu (Viša devojačka škola), Somboru (Srpska preparandija) i Budimpešti (Pedagogijum). Radila kao nastavnica u Pančevu, Šapcu i Beogradu.

## Stvaralaštvo

Do kraja, i bez ostatka, posvećena lepoti smislene reči, književnica Isidora Sekulić je za života stekla uvaženje kao najobrazovanija i najumnija Srpkinja svoga vremena. Znalac više jezika, i poznavalac više kultura i područja umetničkog izražavanja, Isidora Sekulić je kao pisac, prevodilac i tumač književnih dela ponirala u samu suštinu srpskog narodnog govora i njegovog umetničkog izraza, smatrajući govor i jezik kulturnom smotrom naroda.

Penzionisana je 1931. godine. Izabrana je za dopisnog člana Srpske kraljevske akademije 16.2. 1939, a za redovnog člana Srpske akademije nauka 14.11. 1950, kao prva žena akademik. Umrla je 5. 4. 1958. godine u Beogradu.

Duboko promišljen i umetnički istančan njen književni, prevodilački i kritički izraz je praznik naše pisane reči.

## Rekla je

Ta larma što je dignuta oko mene mnogo me je potresla. Molila sam neke poznanike, mlade ljude, da gde god vide nešto o meni napisano, priguše. Ali eto šta su uradili. Zvali su me na neko veče o meni, ali ja sam odbila, rekla sam da sam bolesna. Svi su hteli da me skinu sa dnevnog reda. Kažu: ima 80 godina, skoro će umreti, daj da napišemo nešto i da je ostavimo. To strašno vređa. Volim tišinu, zato me je ta buka oko mene mnogo potresla. Ako nešto vredim, neka kažu posle moje smrti, a ni dva dana pred smrt ne želim da me hvale. Nisam bila srećna. S tim sam se pomirila. Postoji vasionska sreća koja opredeljuje ljude. Ako niste voljeni, uzalud ćete vi nastojati da vas vole.

## Dela

U pola veka književnog rada u više oblika umetničkog iskazivanja i rasuđivanja - objavila je mnoštvo knjiga narativne proze, kritičkih knjiga i članaka. Navodimo samo neka od važnijih dela:

* Saputnici (1913) – pripovedna vrsta intimnog dnevnika
* Pisma iz Norveške (1914) – putopis
* Iz prošlosti (1919)
* Đakon Bogorodičine crkve (1919) – roman
* Kronika palanačkog groblja (1940) – pripovetke
* Zapisi (1941)
* Analitički trenuci i teme, knj. 1-3 (1941) – eseji
* Zapisi o mome narodu (1948)
* Njegošu knjiga duboke odanosti (1951)
* Govor i jezik, kulturna smotra naroda (1956).
* Bure (1955)

## Povezano

* Nagrada Isidora Sekulić

## Vanjske veze

* Intervju sa Isidorom Sekulić
* Isidora Sekulić na Myserbia.net
# André Maginot

André Maginot
**André Maginot** (Pariz, 17. veljače 1877. – Pariz, 7. siječnja 1932.) je bio francuski državnik i ministar najpoznatiji kao kreator osebujnog sustavu fortifikacija na granici s Njemačkom koji je nazvan Maginotova linija. Uvjerljivost i snaga Maginotove linije bili su glavni razlozi zašto su Francuzi prilično opušteno gledali na mogućnost njemačke invazije početkom Drugom svjetskom ratu.

Rođen je u Parizu kao jedno od četvero djece u obitelji lorenskog porijekla. Školovao se za pravnika, a karijeru je započeo kao državni službenik, gdje je radio sve do 1910. godine, kada je izabran u Zastupnički dom. Tri godine kasnije, postao je podtajnik u ministarstvu rata. Početkom Prvog svjetskog rata ulazi u vojsku, ali već 9. studenog 1914. dobiva dva metka u lijevo bedro. Nakon serije operacija na koljenu i mjeseci patnje, konačno je povučen iz aktivne službe. Maginot će do kraja života imati problema s koljenom. U politiku se vraća 1915. godine te, do 1920., služi kao ministar kolonija, mirovina i rata.

Nakon rata, Maginot se opetovano zalagao za izgradnju obrambene linije na granici s Njemačkom. Njegova ideja konačno je usvojena 1929. godine, kada dolazi do početka gradnje onoga što će biti poznato kao Maginotova linija. Maginot je tada služio svoj drugi mandat kao ministar rata, tokom kojega je proveo i reorganizaciju vojske. Umro je 7. siječnja 1932. godine od trbušnog tifusa. Iako je gradnja defenzivne linije bila tek otpočela, nastavljena je i nakon Maginotove smrti, sve do 1938. godine.
# Petar Krstić

**Petar Krstić** (18771-1957) bio srpski kompozitor opera i solo-pesama, a čiji je opus bio temeljen na motivima iz srpske narodne muzike.

## Vanjske veze

* Tekst o Petru Krstiću na srcekrajine.net
# Reza-šah Pahlavi

| Reza-šah رضا شاه پهلوی |
| --- |
|  |
| **Iranski šah** |
| Vladavina
 | 15. 12. 1925. – 16. 9. 1941. |
| Prethodnik
 | Hasan Pirnia
 |
| Supruga
 | Nimtadž Ajromlu (1915. – 1944.)
 |
| Djeca
 | Šams Pahlavi, Mohammed Reza, Ašraf, Ali Reza, Golam Reza, Ahmad Reza, Mahmud Reza, Marjam, Hamid Reza
 |
| Dinastija
 | Pahlavi
 |
| Otac
 | Abas Ali
 |
| Majka
 | Nuš-Afarin Ajromlu
 |
| Rođenje
 | 15. 3. 1878. Alašt, Mazandaran, Iran
 |
| Smrt
 | 26. 7. 1944. Johannesburg, JAR
 |

**Reza-šah Pahlavi** (perz. رضا شاه پهلوی; Alašt, 15. 3. 1878. – Johannesburg, 26. 7. 1944.), šah Irana i osnivač dinastije Pahlavi.

Rođen je u selu Alašt u pokrajini Mazandaran na sjeveru Irana, a sa 15 godina pristupio je kozačkim vojnim postrojbama nakon čega započinje i njegov politički uspon. Godine 1923. postao je premijerom u kadžarskoj vladi, a dvije godine kasnije iskoristivši slabosti nakon ustavne revolucije (1906. – 1925.) pučem je svrgnuo Ahmed-šaha i postavio se kao novi iranski monarh. Vladao je do 16. 9. 1941. godine kada je zbog britansko-sovjetskog pritiska bio prisiljen abdicirati u korist sina Muhamed-Reze Pahlavija.

## Vanjske veze

* (`en`) Encyclopædia Iranica: Courts and Courtiers viii. In the reign of Reżā Shah Pahlavī
* (`en`) Encyclopædia Britannica: Reza Shah Pahlavi
* (`en`) Iran Chamber: Reza Shah Pahlavi
# Petar Petrović Pecija

**Petar Petrović Pecija** (Otočac, 1877. - Zagreb, 1955), **književnik**. Pisao je pripovijetke, drame i komedije, a u različitim časopisima objavio je velik broj crtica i humoreski. Kao komediograf pokazao je smisao za kazališne efekte. Svojedobno je bio popularan kod široke kazališne publike.

## Djela

### Drame i komedije

* *Čvor*
* *Duše*
* *Mrak*
* *Pljusak*
* *Rkać*
* *Suza*
* *Šuma*
* *U naviljcima*
* *Zemlja*.

## Izvori

* *"Opća enciklopedija JLZ"*, JLZ, Zagreb, 1977-1988.
* *"Leksikon JLZ"*, JLZ, Zagreb, 1974.
# Francis William Aston

|  |
| --- |
|  **Francis William Aston** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 1. rujna 1877.  Harborne, Engleska
 |
| Smrt
 | 20. siječnja 1945.  Cambridge, Engleska
 |
| Polje
 | kemija, fizika
 |
| Institucija
 | Sveučilište Cambridge
 |
| *Alma mater* | Sveučilište u Birminghamu Sveučilište Cambridge
 |
| Akademski mentor
 | J. J. Thomson
 |
| Poznat po
 | Maseni spektrograf Pravilo cijelog broja
 |
| Istaknute nagrade
 | Nobelova nagrada za kemiju (1922.)
 |

**Francis William Aston** (Harborne, 1. rujna 1877. - Cambridge, 20. siječnja 1945.), engleski fizičar i kemičar. Otkrio je 213 stabilnih izotopa kemijskih elemenata. Konstruirao je maseni spektograf, s pomoću kojega je određivao masu i defekt mase u velikom broju izotopa. Za radove na području istraživanja izotopa dobio je Nobelovu nagradu za kemiju 1922. godine.

Godine 1903. dobio je stipendiju za Sveučilište u Birminghamu, a proučavajući elektronske cijevi otkrio je fenomen poznat kao Astonov tamni prostor. Na poziv Josepha Johna Thomsona otišao je 1909. u Cavendishovu laboratoriju u Cambridgeu i tu je radio na identifikaciji izotopa neona. Uspješno je identificirao dva izotopa neona. Tijekom Prvog svjetskog rata radio je za vojsku na izučavanjima efekata atmosferskih uvjeta na avione. U tom periodu, kao i kasnije bio je aktivan sportaš baveći se sportovima kao što su tenis, golf, biciklizam, skijanje i drugi.

Proučavanju izotopa vratio se 1919., a koristio je metodu elektromagnetskog fokusiranja. Usavršio je maseni spektrograf koji je radio na principu elektromagnetnog fokusiranja . Pomoću toga spektrografa uspio je brzo identificirati 212 od ukupno 287 izotopa, koji se pojavljuju u prirodi. Maseni spektrograf je koristio male razlike u masi dva izotopa da bi ih odvojio.

Radom na izotopima došao je i do pravila cijelog broja, po kojem kad se uzme 1/16 mase izotopa kiseonika, tada svi drugi izotopi imaju mase koje su vrlo blizu cijelih brojeva od 1/16 mase izotopa kiseonika. Aston je nastavio sa istraživanjima, koristeći bolje instrumene sa sve većom preciznošću. Mogao je mjeriti mala odstupanja od cijelih brojeva. Ta odstupanja su kasnije postala izuzetno važna za nuklearnu fiziku i za razumijevanje stvaranja energije. Dobio je Nobelovu nagradu za kemiju 1922. za otkriće velikog broja izotopa neradioaktivnih elemenata pomoću masenog spektrografa i za otkriće "pravila cijelog broja".
# Petar Stojanović

*Vidi i:* Petar Stojanović (imenjaci)
**Petar Stojanović** (Budimpešta, 6. septembar 1877 – Beograd, 11. septembar 1957) bio je srpski violinista i kompozitor opera, opereta, baleta i orkestralne muzike.

Rođen je u Budimpešti, gde se i školovao. Violinu je učio kod Jenea Hubaja (Jenő Hubay). Studije violine je nastavio na Bečkom konzervatorijumu kod Jakoba Grina (Jakob Grün), a kompoziciju je učio kod Roberta Fuhsa (Robert Fuchs) i Riharda Hojbergera (Richard Heuberger). Godine 1925. prešao je u Beograd, gde je postao profesor violine i direktor Muzičke škole "Stanković". U Beogradu je ostao do kraja života.

## Opus

### Opere i operete

* „Tigar“ (*Der Tiger* / *A Tigris*), komična opera u jednom činu (1905, Budimpešta)
* „Devojka na mansardi“ (*Liebchen am Dach*), na libreto Viktora Leona (Viktor Léon) (1917)
* „Vojvoda od Rajhštata“ (*Die Herzog von Reichstadt*) na libreto Viktora Leona i Hajnca Rajherta (*Heinz Reichert*) (1921, Beč)

### Druga dela

* Violinski koncert No. 1 (1904)
* Violinski koncert No. 2 (1916, Prag)
* „*Smrt junaka*“, simfonijska poema (1918)
* „*Sava*“, simfonijska poema (1935)
* „*Mirjana*“, balet (1942)
* „*Devet čiraka*“, balet (1944)

## Izvori

* *"Leksikon Jugosavenske muzike"* (2 Me - Ž), JLZ "Miroslav Krleža", Zagreb, 1984.
# Stipe Javor

**Stipe (Stjepan) Javor** (Brinje, 27. studenoga 1877. - Srijemska Mitrovica, 27. ožujka 1936.), bio je hrvatski radikalni nacionalistički političar i aktivist, poznat kao jedan od osnivača i istaknutih članova ustaškog pokreta u njegovom najranijem razdoblju.

## Biografija

Stjepan Javor rodio se u Brinju 27. studenoga 1877. godine. U rodnom mjestu završio je četiri razreda pučke škole. U to vrijeme, Hrvatskom je vladao ban Károly Khuen-Héderváry. U svojoj šesnaestoj godini otišao je raditi u inozemstvo na više mjesta u Austro-Ugarskoj, Srbiji i Njemačkoj. Uštedio je dosta novaca i vratio se u Hrvatsku. Otvorio je trgovinu vatrogasnom opremom i poslovao sa svim hrvatskim krajevima, kao i sa Bosnom i Hercegovinom. Stupio je u Hrvatsku stranku prava 1920. godine. Ubrzo je postao jedan od najaktivnijih ljudi stranke. Njemu je bila povjerena koordinacija rada pravaške omladine.

Nakon što je u beogradskoj Narodnoj skupštini 20. lipnja 1928. izvršen atentat od čijih je posljedica ubrzo umro Stjepan Radić te značajno radikalizirao hrvatske nacionaliste, posebno nacionaliste mlađih generacija. Tako je stvorena organizacija Hrvatski domobran, kao i Ustaški pokret, čiji je cilj bio rušenje Kraljevine Jugoslavije i stvaranje nezavisne hrvatske države oružanim putem. Dio osnivača – Branimir Jelić, Gustav Perčec i Ante Pavelić, te August Košutić i Juraj Krnjević te desetak hrvatskih sveučilištaraca i radnika je ubrzo nakon toga izbjegao u inozemstvo. Stjepan Javor ostao je u Zagrebu i održavao komunikaciju s njima. Godine 1929. Javor se u Beču sastao s Pavelićem da ga izvjesti o prilikama u Zagrebu.

Jugoslavenske vlasti uhitile su Stjepana Javora 31. listopada 1929. s Markom Hranilovićem i Matijom Soldinom zbog organiziranja oružane borbe za osamostaljenje Hrvatske od Jugoslavije. Ušavši u sudnicu, na početku glavne rasprave Javor je klicao Hrvatskoj, što su ostali optuženici prihvatili. Jedan od njegovih odvjetnika bio je Vladko Maček. Hranilović i Soldin osuđeni su na smrt vješanjem, a Stjepan Javor na 20 godina robije.

Robijao je u Lepoglavi i Srijemskoj Mitrovici. Štrajkao je glađu. Umro je od upale pluća u Srijemskoj Mitrovici 27. ožujka 1936. godine.

Pokopan je na Mirogoju u arkadama. Na njegovom sprovodu bilo je oko 100.000 ljudi, te je došlo do nereda zbog kojih je tadašnja policija pucala. Nekoliko mladića je ranjeno, a jedan od njih, Dragutin Kraljić je umro od rana slijedeći dan. Za vrijeme NDH-a, po njemu se zvala današnja Praška ulica u Zagrebu.

## Izvori
# Cornelius Vanderbilt

Vanderbilt
**Cornelius Vanderbilt** (27. svibnja 1794. - 4. siječnja 1877.), također poznat pod nadimkom *Commodore*, bio je američki industrijalac i filantrop koji je izgradio svoje bogatstvo u prijevozu i prometnicama. Bio je patrijarh obitelji Vanderbilt i jedan od najbogatijih Amerikanaca u povijesti. On je darovao početni iznos za osnivanje Sveučilišta Vanderbilt, koji je dobilo ime u njegovu čast.
Zbog neetičkih poslovnih praksi za vrijeme života on i slični industrijalci su nazivani barunima razbojnicima. U trenutku smrti imao je 100 milijuna dolara tj. 1/87 BDP-a od SAD-a.

## Prezime i podrijetlo

Pra-pra-pradjed Corneliusa Vanderbilta, Jan Aertson ili Aertszoon, bio je nizozemski poljoprivrednik iz sela De Bilt u Utrechtu, Nizozemska, koji je emigrirao u New York kao dužnički sluga godine 1650. Nizozemski van der ("iz" ili "od") naposlijetku je dodano Aertsonovu mjestu stvorivši "van der Bilt" ("iz De Bilta"), koje je na kraju zgusnuto u Vanderbilt.

## Izvori
# Adolphe Thiers

| Louis Adolphe Thiers
 |
| --- |
|  |
|

---

2. Predsjednik Francuske 1. Predsjednik Treće Republike Koprinc Andore
 |
| Mandat 31. kolovoza 1871. – 24. svibnja 1873.
 |
| Prethodnik
 | Napoleon III.
 |
| Nasljednik
 | Patrice de Mac-Mahon
 |
|

---

17. premijer Francuske
 |
| Mandat 22. veljače 1836. – 31. ožujka 1839.
 |
| Prethodnik
 | Achille-Léonce-Victor-Charles de Broglie
 |
| Nasljednik
 | Louis Mathieu Molé
 |
|

---

20. premijer Francuske
 |
| Mandat 1. ožujka 1840. – 29. listopada 1840.
 |
| Prethodnik
 | Nicolas Jean de Dieu Soult
 |
| Nasljednik
 | Nicolas Jean de Dieu Soult
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 16. travnja 1797.  Marseille, Francuska
 |
| Smrt
 | 3. rujna 1877.  Saint-Germain-en-Laye, Francuska |
| Vjera
 | spiritualist
 |

**Louis Adolphe Thiers** (Marseille, 16. travnja 1797. - Saint-Germain-en-Laye, 3. rujna 1877.) bio je francuski državnik i povjesničar, prvi predsjednik Treće republike (1871. - 1873.). Kao šef versajske vlade 1871. u krvi je ugušio Parišku komunu (*"Krvava nedelja"*).

Član Francuske akademije postao je 1833., a na poziciji br. 38. bio je u periodu 1833. - 1877.

## Vanjske veze

* Site listing links to the Third Republic Arhivirano 2003-02-19 na Wayback Machine-u
* Page on history of French flags with brief outline of formation of the Third Republic
* Djela čiji je autor Adolphea Thiersa na Projektu Gutenberg
# Prodan Rupar

| Prodan Rupar |
| --- |
|  |
| Rođenje | 1815. Trusina  |
| Smrt | 1877. Plana |

**Prodan Rupar** (Trusina, 1815 — Plana 1877) bio je pokretač i vođa Hercegovačkog ustanka 1875. Isticao se u u lokalnim ustancima koji su se javljali posle 1852. u Hercegovini.

## Biografija

Vođe naroda u Hercegovini Prodan Rupar, Petar Radović, Jovan Gutić, Simun Zečević, Ilija Stevanović i Trivko Grubačić tokom avgusta i septembra 1874. sastaju se i odlučuju da počnu pripreme za ustanak. Donose odluke o pripremi oružja i municije, mjesta za zbjegove naroda, pripremi podrške Crne Gore ustanku i pripremaju sve tako da se ustanak digne na proljeće 1875. Ova grupa je u oktobru stupila u pregovore sa crnogorskim knezom (knjazom ) Nikolom Prvim Petrovićem.

Turci su doznali za pregovore sa knezom i pokušavaju da pohapse kolovođe, ali ovi bježe u Crnu Goru u zimu 1874. na 1875. Velike sile su se umiješale, naročito Austrougarska koja je zarad svojih interesa u BiH tražila od Turske da pomiluje kolovođe i izvrši amnestiju . Turci pod pritiskom pristaju i ulaze u pregovore.

U velikom ustanku u Hercegovini (1875—1878) Prodan Rupar je bio jedan od najistaknutijih ustaničkih vođa. Učestvovao je i u Bitki kod Vučjeg dola.
Umire 1877. godine u mjestu Plana kod Bileće.

## Povezano

* Nevesinjska puška
* Bitka kod Vučjeg dola

## Literatura

* Enciklopedija Jugoslavije JLZ Zagreb 1971. tom 8 (Srbija—Ž). str. 625.
# Spaljena zemlja

Spaljivanje naftnih polja u Kuvajtu od strane iračke vojske u povlačenju.
**Spaljena zemlja** je naziv za vojnu strategiju kojom se - tokom napredovanja ili povlačenja s neke teritorije - namjerno uništava sve što bi moglo poslužiti neprijatelju. Ime je dobilo po tome što je u svojim najranijim oblicima uključivala spaljivanje poljoprivrednih usjeva kako ih neprijatelj ne bi mogao koristiti kao izvor hrane. Danas se pod time podrazumijeva ne samo uništavanje zaliha hrane, goriva i drugih namirnica nego i mostova, željezničkih pruga, elektrana, telekomunikacijskih uređaja, aerodromskih pista, luka i drugih oblika infrastrukture, a što bi za cilj imalo izazvati što veće probleme u neprijateljskoj logistici, odnosno usporiti njegovo napredovanje.

Strategiju spaljene zemlje obično koristi strana koja je brojčano, tehnički ili na neki drugi način inferiorna neprijatelju. Ona za cilj ima tjeranje logistički iscrpljenog neprijatelja na povlačenje s vlastite teritorije, odnosno usporavanje njegovog napredovanja kako bi se skupilo vrijeme i sredstva za protivudar. Kao jedan od prvih primjera se navodi Herodotov opis načina na koji su Skiti natjerali perzijskog kralja Darija da povuče vojsku iz njihove zemlje. Neki od najpoznatijih primjera takve strategije jest rusko povlačenje pred Napoleonom 1812. godine, kinesko povlačenje pred Japancima krajem 1930-ih te Staljinova strategija kojom su Sovjeti 1941. nastojali zaustaviti operaciju Barbarossa.

Od strategije spaljene zemlje valja razlikovati namjerno uništavanje poljoprivrednih usjeva i druge infrastrukture koje se za vrijeme kaznenih ekspedicija provodi nad civilnim stanovništvom u svrhu njegove pacifikacije ili drugih čisto političkih razloga. Međutim, postoje slučajevi kada je teško razlučiti jedno od drugog, a za što se kao primjer navodi Shermanov marš u američkom građanskom ratu.

## Povezano

* Totalni rat

## Reference
# Pontonski most

Američka vojska koristi pontonski most preko Rajne 1945.
**Pontonski most** ili **plutajući most** je oblik mosta koji se sastoji od međusobno povezanih plutajućih dijelova (pontona), a namijenjen za transport ljudi ili vozila preko neke vodene površine.

Pontonski mostovi su u pravilu privremene građevine, i najčešće se koriste u ratu u svrhu prijelaza rijeke. Nakon što ispune svrhu se obično uništavaju (kako bi spriječili neprijatelja da ih koristi) ili se rasklapaju radi ponovne upotrebe.

Na prostoru bivše Jugoslavije najpoznatiji pontonski most je bio izgrađen kod Maslenice za vrijeme rata u Hrvatskoj godine 1993. u svrhu povezivanja Dalmacije sa ostatkom Hrvatske. Godine 1995. je kod Županje Vojska SAD, neposredno nakon potpisivanja Daytonskog mirovnog sporazuma u okviru misijeIFOR-a sagradila 620 m dug pontonski most preko Save koji je spajao Hrvatsku sa BiH.

## Povezano

* Baileyev most

## Vanjske veze

* FloatWorld Arhivirano 2022-01-11 na Wayback Machine-u Engineering project based on creating floating bridges and buoyancy devices for the third world
# Napon (razvrstavanje)

Ova odrednica se može odnositi na nekoliko pojmova

* Električni napon je pojam vezan za elektrotehniku, razlika potencijala
* Hidrostatički napon je pojam iz fizike, vezan za razliku pritisaka u hidrostatici
* Mehanički napon
# Elektroakustika

|  |
| --- |
| **Elektrotehnika** |
|  |
| Elektricitet • Magnetizam

| Elektroenergetika
 |
| --- |
| Elektrana **•** Električna žarulja **•** Električni generator **•** Elektroenergetski sustav **•** Solarna fotonaponska energija **•** Trofazna struja **•** Vjetroelektrana **•** Zaštita od strujnog udara |

| Elektronika
 |
| --- |
| Dinamički električni otpor **•** Dioda **•** Električni signal **•** Elektronska cijev **•** Operacijsko pojačalo **•** Pojačalo **•** Pojačanje **•** Strujni aktivni električni izvor **•** Tranzistor |

| Elektroakustika
 |
| --- |
| Digitalizacija **•** Linearna izobličenja **•** Mikrofon **•** Niskofrekventno pojačalo snage **•** Niskofrekventno pretpojačalo **•** Snimanje zvuka **•** Zvučnik |

| Električne mreže i četveropoli
 |
| --- |
| Električne mreže **•** Električni filtri **•** Metoda superpozicije **•** Nortonov poučak **•** Théveninov poučak |

| Radiokomunikacije
 |
| --- |
| Amplitudna modulacija **•** Antena **•** Efektivna izračena snaga **•** Fazna modulacija **•** Frekvencijska modulacija **•** Radio-valovi |

| Telekomunikacije
 |
| --- |
|  **•••**  |

| Naučnici i izumitelji
 |
| --- |
| Ampère **•** Coulomb **•** Faraday **•** Gauss **•** Heaviside **•** Henry **•** Hertz **•** Lorentz **•** Maxwell **•** Tesla **•** Volta **•** Weber **•** Ørsted |

 |

**Elektroakustika** je područje elektrotehnike koje razmatra i ostvaruje mogućnosti pretvaranja zvuka u električni signal, mogućnosti pohrane tonskog zapisa na medije kao što su to gramofonska ploča, magnetna traka ili mogućnosti pohrane tonskog zapisa u digitalnom obliku.

Elektroakustika se, nadalje, bavi problematikom reprodukcije i pretvaranja istog tonskog zapisa u električni signal, njegova pojačanja, tonskog oblikovanja i reprodukcije na zvučniku putem odgovarajućeg pojačala snage.

Elektroakustika razmatra svojstva i karakteristike različitih mehanoelektričkih pretvarača te elektroničkih sklopova i uređaja namijenjenih pojačanju tonskog signala, a oslanjajući se tradicionalno na područje elektronike u težnji za što vjernijoj reprodukciji glazbe i govora.