# Dominikanci

**Red Propovjednika** (latinski: Ordo Praedicatorum) nakon 15. vijeka znani kao **Dominikanci** (Dominikanski rad) je rimokatolički crkveni red. Red je osnovao Dominik de Guzman (1171.-1221.) u Languedocu a potvrdio papa Honorije II. 22. decembra 1216. godine. Papa Grgur IX. proglasio je Dominika de Guzmana, svetim dvanaest godina nakon njegove smrti.

## Karakteristike reda

Red je osnovan da propovjeda Evanđelje, ali i da se bori protiv heretika kojih je osobito bilo puno u 13. vijeku. Članovi reda su pored redovnika i redovnica, kongregacija aktivnih sestara i laici povezani s redom (ranije znani kao dominikanci trećeredci).

### Brojna imena reda

* U Engleskoj i brojnim drugim zemljama dominikance zovu i **Crnom braćom** zbog crnog plašta kojeg nose preko svojeg bijelog habita.
* U Francuskoj, dominikanci su znani kao **Jakobinci**, zbog svog prvog pariškog samostana kojeg su izgradili pored crkve svetog Jacquesa (Jakoba).
* Dominikance su zvali i Domini canes (Božji psi ili Gospodovi goniči), zbog njihove posvećenosti vjeri i svojoj misiji, ali i zbog privilegije koju im je dao papa Grgur IX. 1234. da budu inkvizitori.

Članovi reda iza svog imena stavljaju OP akronim od *Ordinis Praedicatorum* (Red propovjednika). Na čelu reda je General reda, trenutno je to otac Bruno Cadore.

## Historija reda

Sv.Dominik - osnivač Dominikanskog reda
Dominikanci su odigrali značajnu ulogu u pokrštavanju Indijanaca. Godine 1509. otišlo ih je u Ameriku 18 (među njima i Antonio de Montesinos), 1526. još 12, a 1532. utemeljena je u Americi prva dominikanska provincija.

### Osnivanje

U vrijeme života Dominika de Guzmana, jug Francuske bio je uporište heretičkih pokreta Katara ili Albižana, nazvanih po vojvodi od Albe, koji je bio simpatizer Katara i žestokog protivnika kasnijeg Albižananskog križarskog rata (1209-1229).

Heretici su u osnovi mislili da je materija zla (kao i svako zemaljsko bogatsvo), te da je samo duh dobar. Katari ili Albižani, su živjeli vrlo jednostavno i na sebe gledali kao vatrene sljedbenike siromašnog Krista. Dominik je uvidio potrebu osmišljenog odgovora crkve, koji bi mogao vratiti poljuljanu vjeru članova i simpatizera heretičkih pokreta i vratiti ih natrag u redove službene crkve. Propovjednik prosjak bio je njegov odgovor na taj izazov. Dominikova želja da propovjedima obrati Albižane nije uspjela, na kraju je stanovništvo Albe gotovo istrebljeno u Albižananskom križarskom ratu.

Ipak je Dominik postao duhovni otac nekoliko albižanskih žena, koje je uspio obratiti na pravu vjeru, za njih je 1206 osnovao samostan u Prouilleu. Ovaj samostan će postati temelj dominikanskih redovnica, i one su ustvari rodonačelnice reda, a ne redovnici.

Dominik je želio osnovati novi red, koji će predano i sistematski raditi na obrazovanju starijih crkvenih redova kao što su benediktinci, i koji će se moći nositi sa vjerskim problemima naraslog stanovništva po gradovima, sa više organizacijske fleksibilnosti. Dominikov novi red učen je da propovijeda na narodnom jeziku. Umjesto života u velikim izoliranim samostanima, njegovi redovnici trebali su ići među ljude propovjedati i živjeti od milodara, kako bi bili što uvjerljiviji.

Dominik je prvu redovničku zajednicu osnovao u Toulousu 1214, ona se isprva ravnala po pravilima Svetog Augustina i pravilima za život redovnika (nacrt pravila reda) U statutu reda, stoji da je red osnovan radi dva cilja; propovijedanja i spasenje duša. Novi Red propovjednika, odobrio je papa pape Honorije III u decembru 1216.

Red se od samog početka vrlo brzo širio po univerzitetskim gradovima, i mobilizirao brojne studente, i stekao status prosvjetarskog reda. Zbog tog se i danas služba "teologa papinskog doma" povjerava dominikancima.

### Kasniji rad

Dominikanci su dali brojne mislioce i naučnike novog vijeka, među njima se ističu; sv. Albert Veliki, teolog filozof i zaštitnik empirijske nauke, koji je nastojao ponovno upoznati zapad sa zaboravljenim Aristotelom, sv. Toma Akvinski (1225. - 1274) ("doctor communis, doctor angelicus"), teolog, filozof i humanist, zaštitnik katoličkih škola, jedan je od najvećih mislilaca što ga je dao dominikanski red. Meister Eckhart, Johannes Tauler i Heinrich Suso bili su poznati rajnski mistici 14. i 15. st.. Redovnica sv. Katarina Sienska, borila se za okončanje "zapadnog raskola" te za povratak pape Grgura XI. iz Avignona u Rim]]. Raimondo delle Vigne i Savonarola borili su se za reformaciju crkve u 15. st. Brojni dominikanci bili su veliki umjetnici kao fra Angelico i fra Bartolomeo (slikari). Dominikanci su bili širitelji Marijanskog kulta u 15. st. i pokrovitelji širenja vjerskih bratovština, - njima je na kraju i povjeren njihov rad, tako da su ih i zvali i Red krunice.

Od 16. vijek dominikanci polaze u novootkrivene zemlje gdje djeluju kao misionari, ali i branitelji osnovnih ljudskih prava domorodaca. Među najpoznatijim misionarima, ističu se "otac međunarodnog prava" Francisco de Vitoria i Bartolomeo de las Casas. U novootkrivenim zemljama dominikanci osnivaju univerzitete na kojima su se predavali i urođenički jezici.

Dominikanci su u svojoj - 800 godišnjoj historiji dali 4 pape, 75 kardinala i 262 sveca i blaženika. Dominikanci djeluju na svim kontinentima, u 95 zemalja, organizirani u 45 provincija, viceprovincija i vikarijata, 1991. je bilo 6.715 redovnika dominikanaca.

Vrlo rano dominikanci stižu i na istočnu obalu Jadrana, oko 1225. dolaze u Dubrovnik, zatim Rab, Nin, Split, Zadar. Oko 1228. osnivaju samostan u Zagrebu, nešto kasnije u Čazmi, nakon toga šire se do Bosne i Vojvodine.

## Reference

## Bibliografija

* William Hinnebusch, I Domenicani: breve storia dell'Ordine, Edizioni paoline, Milano 1992. ISBN 88-215-2483-3.
* Pietro Lippini, La vita quotidiana di un convento medievale, ESD, Bologna 2003. ISBN 88-7094-495-6.
* Stjepan Krasić, Djelovanje dominikanaca u srednjem vijeku, u: *Kršćanstvo srednjovjekovne Bosne*,Sarajevo, 1991.
* Stjepan Krasić, *Dominikanci. Povijest Reda u hrvatskim krajevima*, Zagreb, Nakladni zavod Globus, 1997.
* Franjo Šanjek, Pavao Dalmatinac (1170/75. - 1255.): Rasprava između rimokatolika i bosanskog patarena, *Starine* 61 (2000) str. 21-121.

## Vanjske veze

* Službene stranice Dominikanskog reda (`en`)(`it`)(`fr`)