Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Hârșova

| Hârșova
 |
| --- |
| Saborna crkvaSaborna crkva |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Rumunjska
 |
| **Okrug** | Constanța
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **gradonačelnik** | Tudor Nădrag
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 109.11 km²
 |
| **Visina** | 5
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2011.)
 |
|  - **Grad** | 9,642
 |
|  - **Gustoća** | 88.4
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC+3)
 |
| **Službene stranice** www.primaria-harsova.ro/
 |
| Karta
 |
| Hârșova
 |

**Hârșova** (čita se **Haršova**, bugarski: *Хърсов*) je grad na jugoistoku Rumunjske od 9,642 stanovnika (1992. bilo ih je 10,394)

## Geografija

Hârșova leži na desnoj obali Dunava u Okrugu Constanța, udaljena oko 80 km jugoistočno od Constanțea. Sjeverozapadno od grada ulijeva se rijeka
Ialomița u dunavski rukavac Borcea.

## Historija

Za antike u vrijeme Rimljana tadašnje naselje zvalo se **Carsium**.
Za osmanskih vremena tu je stajala značajna utvrda koju je ruska vojska dva puta zauzimala 1809. i 1828.

## Reference

## Vanjske veze

* *Službene stranice grada* (`ro`)
# Giurgeni, Giurgeni

| Giurgeni |
| --- |
| GiurgeniLokacija u Rumuniji |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja |  Rumunija |
| Okrug | Jalomica |
| Opština | Giurgeni |
|  • Nadmorska visina | 4 |
| Stanovništvo (2012) |
|  • Ukupno | 1629 |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | Istočnoevropsko vreme (UTC+2) |
|  • Letnje (DST) | Istočnoevropsko letnje vreme (UTC+3) |
| Geo ID | 677122 |

**Giurgeni** je naselje u Rumuniji u okrugu Jalomica u opštini Giurgeni.

Prema proceni iz 2012. u naselju je živelo 1629 stanovnika. Naselje se nalazi na nadmorskoj visini od 4 m.

## Reference

## Literatura

* *The Ancient History of Herodotus* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *Eutropius, Abridgment of Roman History* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* Hitchins, Keith (2014). *A Concise History of Romania*. Cambridge University Press. ISBN 9780521872386.
* Pohl, Walter (2013). „*National origin narratives in the Austro-Hungarian Monarchy*”. u: Geary, Patrick J.; Klaniczay, Gábor. *Manufacturing Middle Ages: Entangled History of Medievalism in Nineteenth-Century Europe*. BRILL. str. 13–50. ISBN 9789004244870.

## Vanjske veze

* Country Profile from BBC News.
* Romania Article and Country Profile from Encyclopaedia Britannica
* Romania Profile from Balkan Insight.
* Romania entry at *The World Factbook*
* Romania information from the United States Department of State.
* Portals to the World from the United States Library of Congress.www\.loc\.gov
* Romania Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u at *UCB Libraries GovPubs*.
* Giurgeni, Giurgeni na Projektu Open Directory
* Wikimedia Atlas of Romania
* Key Development Forecasts for Romania from International Futures.
* Romanian Law and Miscellaneous – English Arhivirano 2007-08-13 na Wayback Machine-u
* Službene stranice okruga (`ro`)
* Istoria numelor județelor din România (`ro`)
# Opština Gropeni, Brăila

| Gropeni |
| --- |
| GropeniLokacija u Rumuniji |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja |  Rumunija |
| Okrug | Braila |
|  • Nadmorska visina | 13 |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | Istočnoevropsko vreme (UTC+2) |
|  • Letnje (DST) | Istočnoevropsko letnje vreme (UTC+3) |
| Geo ID | 676676 |

**Gropeni** je opština u Rumuniji u okrugu Braila.

Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 13 m.

## Reference

## Literatura

* *The Ancient History of Herodotus* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *Eutropius, Abridgment of Roman History* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* Hitchins, Keith (2014). *A Concise History of Romania*. Cambridge University Press. ISBN 9780521872386.
* Pohl, Walter (2013). „*National origin narratives in the Austro-Hungarian Monarchy*”. u: Geary, Patrick J.; Klaniczay, Gábor. *Manufacturing Middle Ages: Entangled History of Medievalism in Nineteenth-Century Europe*. BRILL. str. 13–50. ISBN 9789004244870.

## Vanjske veze

* Country Profile from BBC News.
* Romania Article and Country Profile from Encyclopaedia Britannica
* Romania Profile from Balkan Insight.
* Romania entry at *The World Factbook*
* Romania information from the United States Department of State.
* Portals to the World from the United States Library of Congress.www\.loc\.gov
* Romania Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u at *UCB Libraries GovPubs*.
* Opština Gropeni, Brăila na Projektu Open Directory
* Wikimedia Atlas of Romania
* Key Development Forecasts for Romania from International Futures.
* Romanian Law and Miscellaneous – English Arhivirano 2007-08-13 na Wayback Machine-u
* Službene stranice okruga (`ro`)
* Istoria numelor județelor din România (`ro`)
# Tulcea

| Tulcea
 |
| --- |
| Panorama grada i njegove dunavske lukePanorama grada i njegove dunavske luke |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Rumunjska
 |
| **Okrug** | Tulcea
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **gradonačelnik** | Constantin Hogea
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 177.24 km²
 |
| **Visina** | 30
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2011.)
 |
|  - **Grad** | 73,707
 |
|  - **Gustoća** | 415.9
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC+3)
 |
| **Službene stranice** www.primariatulcea
 |
| Karta
 |
| Tulcea
 |

**Tulcea** čita se **Tulča** (bugarski, ruski i ukrajinski: *Тулча*, turski: *Hora-Tepé* ili *Tolçu*) je grad na
jugoistoku Rumunjske od 73,707 stanovnika (1992. bilo ih je 97,904)

Tulcea je administrativni centar okruga (judet) Tulcea.

## Geografija

Tulcea leži u Delti Dunava u Dobrudži, na rukavcu sv. Georgije, udaljena 292 km od Bukurešta.

## Historija

Tulcea je antičko naselje Grci i Rimljani zvali su je **Aegissus** (Αιγισσός).

Danas je važna riječna luka, dostupna crnomorskim brodovima preko glavnih dunavskih kanala.
Pored tog Tulcea je centar ribarstva i turizma u Delti Dunava, iz nje se kreće na plovidbu brojnim manjim kanalima delte.

Delta je i izuzetno plodna, pa se njeni plodovi, kao i ribe pakiraju i konzerviraju za distribuciju po cijeloj zemlji.

## Privreda

Tvornice u gradu proizvode prehrambene proizvode, manja plovila i pribor za ribolov.

## Gradovi prijatelji

* Danska, Aalborg
* Italija, Rovigo
* Bugarska, Šumen
* Grčka, Ilio (kvart Atene)
* Irska, Bishopstown
* Rusija, Puškin (kvart Sankt Peterburga)

## Reference

## Vanjske veze

* *Službene stranice grada* (`ro`)
* *Tulcea* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Kanal Dunav – Crno more

Karta prikazuje Dunav plavom i Kanal crvenom bojom
Kanal
**Kanal Dunav – Crno more**, umjetni kanal u Rumunjskoj, u historijskoj pokrajini Dobrudži, kojom rumunjska država izlazi na more. Kanal je dugačak 67 km i plovna je veza između Dunava i Crnog mora, kojom je nekadašnji plovni put skraćen za približno 400 km. Time se značajno skraćuje plovni put između Sjevernog i Crnog mora preko Dunava, Majne i Rajne.

## Geografija

Kanal spaja rijeku Dunav kod grada Cernavode i Crno more sa dva kraka: sjeverni kod grada Năvodarija i južni kod grada Agigee, oba predgrađa najvećeg rumunjskog primorskog grada, Constanţe. Razlog gradnje kanala nalazi se u zemljopisnoj pojavi naglog skretanja Dunava ka sjeveru, pri čemu se on udaljava od Crnog mora, praveći veliki luk i mnogo duži plovni put. Drugi razlog njegove izgradnje je zaobilaženje delte Dunava, teške za navigaciju.

## Historija

Prve želje za izgradnjom kanala iznešene su još sredinom 19. vijeka. Gradnja je odlagana oko sto godina zbog nedostatka novčanih sredstava potrebnih za izvođenje. Međutim, rumunjske vlasti su smanjile cijenu izgradnje korištenjem političkih zatvorenika kao radne snage. Kanal se počeo graditi još 1950-ih godina i bio je mjestom radnih kampova nekoliko tisuća političkih zatvorenika rumunjske komunističke vlasti. Mnogi su radeći na njegovom prokopavanju umrli od iznemoglosti, zbog čega je ovaj kanal nazvan i "Kanal smrti". Gradnja kanala je posebno bila brza za vrijeme vladavine Ceauşescua, a završena 1984. – 1987., pa je sveukupno trajala duže od 30 godina.

Danas mogućnosti kanala još uvijek nisu iskorištene, a neki ovo smatraju i propalom investicijom s obzirom da skraćenje plovnog puta nije značajno, a potreba za održavanjem je ogromna, pošto se ulaz u kanal iz Dunava nalazi na mjestu gdje rijeka taloži ogromne nanose.

## Podaci

* Dužina: 67 km
* Širina: 70-90 m
* Dubina: oko 7,0 m
* Isplativost: oko 50 godina (po procjeni)

## Povezano

* Kanal Rajna – Majna – Dunav
* Kanal Dunav – Bukurešt
# Markomani

**Markomani** su bili germansko pleme, verovatno u srodstvu sa Svevima. Ime su dobili verovatno po jednom rimskom prebegu, Marku, koji je u vreme Druzovih ratova prebegao među Germane i tu okupio i ujedinio neka plemena. Po drugoj teoriji, ime Markomana je složenica i znači *ljudi koji žive na granici*. Druga etimoligija je verovatnija.

## Poreklo i rana istorija

Markomani su stigli sa Severa oko 300. godine pre Hrista na teritoriju reke Majne, u današnjoj severnoj Bavarskoj. Pominju se u Ariovistovoj vojci 58. godine pre Hr..
Kada je Druz napao Markomane, 9. god. pre Hr., oni su pobegli na teritoriju današnje Češke. Tamo je njihov kralj postao Marbod. On je formirao jedno jako kraljevstvo, koje je Oktavijan Avgust smatrao za potencijalnu opasnost za Rim.

## Rimski rat protiv Markomana (počeo 6. godine)

Marbod je na teritoriji današnje Češke praktično stvorio prvo germansko kraljevstvo, tj. ta država je prva germanska država. Da bi se obračunali sa Marbodom, Rimljani su prikupili 12 legija, znači svu vosjku iz Germanije, Recije i Ilirika. Rimski napad je imao uspeha, ali je taj napad morao biti zaustavljen zato što je došlo do ustanka u Panoniji. Marbod je iskoristio ovu okolnost i sklopios savez sa Rimom, i to na ravnopravnim osnovama.

## Rat Marka Aurelija i Markomana

Posle Marbodove smrti, Markomani su postepeno potpadali pod rimski uticaj. No,
U drugom veku Markomani su sa Kvadima, Vandalima i Sarmatima činili jednu moćnu koaliciju protiv Rima. Po Eutropiju, pobeda Marka Aurelija nad ovom konfederacijom može se porediti sa rimskim pobedama nad Kartaginom. Ratovi sa Markomanim i njihovim saveznicima počeli su 166. godine i trajali su do careve smrti 180. godine: sam car Marko Aurelije je proveo puno vremena na granici prema Markomanima. Konačno, to je bio samo ograničen uspeh, budući da su u narednih vekovima varvari redovno iz ovog kraja napadali i ugrožavali Rimsko Carstvo.

## Markomani u poznoj antici

396. godine, u vreme Stilihon, Markomani su se preselili, kao rimski saveznici, na teritoriju današnje istočne Austrije i zapadne Mađarske, na teritoriji ondašnje Panonije. Tada dolazi i do postepene hristijanizacije Markomana. Kasnije, Markomani su pali pod vlast Huna i borili su se na njihovoj strani u bitki na Katalaunskim poljima, posle koje se više nisu ni vraćali u Panoniju.

## Veze

* Svevi
# Rimska Dacija

Provincija dakija
**Dacija** (latinski: *Daci*), također poznata i kao **Dacia Traiana** (*Trajanova Dacija*) ili **Dacia Felix** (*Sretna Dacija*) je rimska provincija čija se teritorija nalazila u današnjoj Rumunjskoj, odnosno na području drevne antičke Dacije. Prostirala se na području današnjih rumunjskih regija: Translivanije, Banata i Oltenije, te povremeno Muntenije kao i južne Moldove.

Pod rimsku vlast je došla nakon Trajanovih dačkih ratova 106. Rimljani su je podvrgnuli intenzivnoj kolonizaciji i urbanizaciji, te je postala jednom od najbogatijih i ekonomski najrazvijenijih provincija. Međutim, relativno nepovoljan strateški položaj ju je učinio čestom metom susjednih barbarskih naroda, a što je počelo u markomanskim ratovima. Kada je Carstvo oslabljeno u krizi 3. vijeka, car Aurelijan je godine 271. donio odluku da se evakuira. Tako historičari govore da je Dacija bila posljednja provincija koju su Rimljani osvojili, i prva koju su izgubili.

S druge strane, rimska vlast nad Dacijom je ostavila trag i u snažnoj romanizaciji stanovništva, koje je i nakon odlaska Rimljana nastavilo govoriti dijalektom latinskog od koga se razvio moderni rumunjski jezik. Dio historičara, pak, vjeruje da današnji Rumunji ne potiču od rimskih kolonista nego od romaniziranih naroda sa juga Balkana.

## Poveznice

* Dacija
# Prvi križarski rat

**Osvajanje Jeruzalema 1099. godine**
Prvi križarski rat (1096. - 1099.) vodili su veliki francuski, flandrijski i normandijski velikaši, među kojima se ističu Godfrid Bouillonski i njegov brat Baldovin. Oni su na Istok krenuli u kolovozu 1096. preko Balkana i Bizanta, a već 1097. na vojnom pohodu preko Male Azije izborili su i prvu pobjedu osvojivši Niceju (lipanj 1097.), zatim pobjedivši u bitki kod Dorileja (srpanj 1097.), nakon čega su se domogli Edese i Antiohije (1098). 15. srpnja 1099. osvojili su Jeruzalem, opljačkali ga i počinili velik pokolj stanovništva. Svećenik Rajmund Aguilers napisao je: "U Salomonovom hramu (u Jeruzalemu), gazili smo do koljena u krvi, pa čak i do konjskih uzda, po pravednom i čudesnom Božjem sudu." Oko 40.000 muslimana, zajedno sa Židovima pobijeno je u ta dva dana, i tako je Jeruzalem "očišćen od nevjerničke ruke". Zabilježeno je i da su spalili jednu sinagogu punu Židova. Nakon zauzimanja grada u bazilici Svetoga groba održana je misa zahvale. U njihovim rukama grad je ostao oko 100 godina. Budući da je cilj rata bio ostvaren mnogi su se križari vratili u svoje zemlje. Neki su, međutim, ostali i nastavili se probijati duž istočne sredozemne obale. Oni su na koncu osnovali i četiri križarske države: Jeruzalemsko Kraljevstvo, grofoviju Tripoli, kneževinu Antiohiju te grofoviju Edesu. Središte posljednje osnovane križarske države, Tripoli, križari su osvojili 1109. , nakon 6 godina opsade.

1097. Križari stižu u Konstantinopol (današnji Istambul).

1098. Francuska i normanska vojska zauzele Edesu i Antiohiju.

1099. Križari zauzeli Jeruzalem i podijelili obalno područje na četiri kraljevstva.
# 1099.

*Ovo je članak o godini 1099.*

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 2. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 10. vijek – **11. vijek** – 12. vijek
 |
| Decenija:
 |  1060-e  1070-e  1080-e  – 1090-e –  1100-e  1110-e  1120-e  |
| Godine:
 | 1096 1097 1098 – **1099** – 1100 1101 1102
 |

1099.. po kalendarima
| Gregorijanski
 | 1099.. (MXCIX) |
| Ab urbe condita
 | 1852.
 |
| Islamski
 | 492–493.
 |
| Iranski
 | 477–478.
 |
| Hebrejski
 | 4859–4860.
 |
| Bizantski
 | 6607–6608.
 |
| Koptski
 | 815–816.
 |
| Hindu kalendari
 |
| • *Vikram Samvat* | 1154–1155.
 |
| • *Shaka Samvat* | 1021–1022.
 |
| • *Kali Yuga* | 4200–4201.
 |
| Kineski
 |
| • Kontinualno
 | 3735–3736.
 |
| • 60 godina
 | Yin Zemlja Zec (od kineske Ng.) |
| Holocenski kalendar
 | 11099.
 |
| p • r • u |
| Podrobnije: Kalendarska era |

Godina **1099.** (**MXCIX**) bila je redovna godina koja počinje u subotu po julijanskom kalendaru.

## Događaji

* 13. 1. – Prvi križarski rat: Križari odlučuju nastaviti pohod na jug te spaljuju grad Maarat, u Siriji koji su zauzeli prethodni mjesec.
* 7. 6. – Prvi križarski rat: Križari otpočinju opsadu Jeruzalema.
* 8. 7. – Prvi križarski rat: 15.000 izgladnjelih i iscrpljenih križara ritualno marširaju oko zidina Jeruzalema.
* 15. 7. – Prvi križarski rat: Kršćanska vojska pod Godefroyem Bujonskim, Robertom II od Flandrije, Raymondom IV Tuluškim i Tancred zauzima Jeruzalem gdje je potom ubijeno 40.000 ljudi.
* 22. 7. – Osnovano Jeruzalemsko Kraljevstvo.
* 12. 8. – Prvi križarski rat: Bitka kod Askalona u kojoj križari nanose poraz fatimidskoj vojsci.
* 14. 8. – Paskal II nasljeđuje Urbana II kao 160. papa.
* Osnivanje Sionskog priorata (navodno).

## Rođenja

* Ranulf de Gernon, 4th Earl of Chester (u. 1153)
* Guillaume X, vojvoda Akvitanije (u. 1137)

## Smrti

* 14. 4. – Conrad, biskup Utrechta (r. 1003)
* 20. 4. – Petar Bartolomej (r. 1061)
* 10. 7. – El Cid (r. 1043)
* 29. 7. – Papa Urban II (r. 1035)
* 3. 12. – Sveti Osmund (r. 1065)
* Kralj Donald III od Škotske (r. prije 1040)

## Izvori
# Rusko-turski ratovi

Osmansko Carstvo (1683.)
Rusko Carstvo (1914.)
**Rusko-turski ratovi** je naziv za seriju ratova koje su vodili Rusko i Osmansko Carstvo od kraja 16. vijeka do Oktobarske revolucije

|  | Rat
 | Rezultat
 |
| --- | --- | --- |
| 1.
 | Rusko-turski rat 1568.-1570.
 | Ruska pobjeda
 |
| 3.
 | Rusko-krimski rat 1571.-1572.
 | Ruska pobjeda
 |
| 3.
 | Rusko-turski rat 1676.-1681.
 | Neodlučeno
 |
| 4.
 | Rusko-turski rat 1686.-1700.
 | Ruska pobjeda
 |
| 5.
 | Rusko-turski rat 1710.-1711.
 | Osmanska pobjeda
 |
| 6.
 | Rusko-turski rat 1735.-1739.
 | Ruska pobjeda; austrijski poraz
 |
| 7.
 | Rusko-turski rat 1768.-1774.
 | Ruska pobjeda
 |
| 8.
 | Rusko-turski rat 1787.-1792.
 | Ruska pobjeda
 |
| 9.
 | Rusko-turski rat 1806.-1812.
 | Ruska pobjeda
 |
| 10.
 | Rusko-turski rat 1828.-1829.
 | Ruska pobjeda
 |
| 11.
 | Rusko-turski rat 1853.-1856. (Krimski rat)
 | Osmansko-saveznička pobjeda
 |
| 12.
 | Rusko-turski rat 1877.-1878.
 | Ruska pobjeda
 |
| 13.
 | Prvi svjetski rat: Kavkaska kampanja
 | Mir u Brest-Litovsku: raspad dvaju carstava
 |
| 14.
 | Oktobarska revolucija: Sovjetsko-turski rat
 |  |

## Veze

* Rusko-turski odnosi
* Iransko-ruski ratovi
* Iransko-turski ratovi

## Vanjske veze

* Russo-Turkish Wars (`en`)
* Russo-Turkish Wars of the 17th-19th Centuries (`en`)
# Valcer

*Za ostale upotrebe, pogledajte Valcer (razvrstavanje).*
Valcer
**Valcer** kao termin potiče od nemačke reči «walzen», što znači kotrljati, okretati, kliziti. Valcer je nastao u bečkim četvrtima i alpskim regijama Austrije. Izvori su mu u folklornim plesovima austrijskih seljaka. Pojavio se u 17. veku, a u 18. veku je bio masovno prihvaćen od austrijskog plemstva. U Engleskoj se prvi zapisi o valceru javljaju 1801. godine, a zbog strogog engleskog morala, valcer je bio prihvaćen u sporijem i laganijem ritmu. Osnovni korak se lako i brzo uči, pa je valcer bio izložen kritikama dvorskih majstora plesa. Takođe je bio moralno kritkovan zbog preblizog i prisnog držanja te brzih okreta. Karakteriše ga 3/4 takt s jakim naglaskom na prvom udarcu. 1928. godine valcer je preplavio Evropu.

## Povezano

* Engleski valcer
* Bečki valcer
# Dunavska škola

Dunavski pejzaž kod Regensburga (A. Altdorfer, oko 1522.)
**Dunavska škola** (njemački: *Donauschule* ili *Donaustil*) je umjetnički pravac slikarstva i skulpture koji se razvio u bavarsko-austrijskom Podunavlju iz perioda od oko 1500. do 1535. godine. Stil ove škole proizašao je iz djela Lucasa Cranacha Starijeg. Karakteristični su do detalja precizni pejzaži, podređenost ljudske figure, intimnije predočivanje sakralnih tema, bajkovito raspoloženje i gotovo romantična igra svjetlosti.

## Predstavnici

Najznačajniji predstavnici Dunavske škole bili su:

* Albrecht Altdorfer
* Wolf Huber
* Jörg Breu Stariji
* Rueland Frueauf Mlađi
* Augustin Hirschvogel

## Vanjske veze

* Hrvatska enciklopedija (LZMK): *Dunavska škola*
# Bjelica (zmija)

*Za ostale upotrebe, pogledajte Bjelica.*

| Bjelica
 |
| --- |
|  |
| {{{slika\_opis}}}
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Reptilia  |
| Red:
 | Squamata  |
| Podred:
 | Serpentes  |
| Porodica:
 | Colubridae  |
| Rod:
 | *Zamenis*  |
| Vrsta:
 | Zamenis longissimus  |
| Dvojni naziv
 |
| Zamenis longissimus Laurenti, 1768. |

**Bjelica**, **smuk** ili **Eskulapova zmija** (*Elaphe longissima* ili *Zamenis longissimus*), najveća je europska zmija.

Ova dugačka i vitka neotrovna zmija izvrsna je penjačica po drveću. U mladosti se hrani gušterima, dok se prehrana odraslih sastoji od glodavaca, krtica i rovki, mladih ptica i jaja koje ubija stezanjem ili gušenjem tako što prvo počne gutati žrtvinu glavu. Ženke u leglo ležu 5-8 jaja u lipnju/srpnju.

Osim naziva bjelica i Eskulapova zmija, mogu se susresti i nazivi obična bjelica, kravosas, smuk ili guž. Samoodrživa kolonija bjelica nastala je u sjevernom Walesu tijekom 1970-ih i održala se do danas. Iako je ova zmija alohtona vrsta u Ujedinjenom Kraljevstvu, ne smatra se štetnom i ne predstavlja nikakvu prijetnju. Malena kolonija postoji u zoološkom parku Welsh Mountain Zoo, a mogu se pronaći i u okolnim vrtovima.

Ova je vrsta također povezana s grčkom mitologijom i poviješću medicine. Prema mitu oko Asklepijeva štapa bila je omotana *Elaphe longissima*. Asklepijev štap ne smije se zamijeniti s Hermesovim štapom (krilati štap s dvije zmije). Ova je vrsta pronađena i na nekim mjestima u Austriji i Njemačkoj gdje su bili podignuti rimski lječilišni hramovi. Uz ovu vrstu ondje je otkriven i par obojenih znakova: amelanizam (albino) i melanizam.

Bjelica se pojavljuje kao medicinski simbol, Asklepijev štap.

Uobičajena je za francusku regiju koja se prostire dolinom Loire, kao i na planinama Bieszczady i Beskidy u Poljskoj. Ipak, prijeti joj izumiranje.

## Izvori

* "IUCN-ov crveni popis ugroženih vrsta Arhivirano 2018-11-07 na Wayback Machine-u". Preuzeto 6. rujna 2008.
# Sova ušara

| Sova ušara
 |
| --- |
|  |
| Sova ušara
 |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Strigiformes  |
| Porodica:
 | Strigidae  |
| Rod:
 |  *Bubo*  |
| Vrsta:
 | B. bubo  |
| Dvojni naziv
 |
| Bubo bubo (Linnaeus, 1758.) |
|  |

**Sova ušara** (lat. *Bubo bubo*) najveća je noćna vrsta iz porodice sova.

## Opis

Sova ušara je najveća sova u Europi i na zapadnom paleoarktiku. Samo jedna vrsta sove je veća od nje (lat. *Bubo blakistoni*) i samo jedna vrsta sove je teža od nje (laponska sova). Duljina tijela varira od 59 do 73 cm, raširenih krila duga je od 160 do 190 cm, a teška je 2-4 kg. Nešto je manja nego suri orao, ali veća od snježne sove. Ima velike pernate "uši" na vrhu glave, koje nemaju nikakve veze s pravim ušima. Mužjaci i ženke ne mogu se razlikovati po vanjštini, jer su iste boje i veličine. Razlikuju se po "ušima", koje su kod ženke silaznog oblika. Perje je smeđe boje, a oči su narančaste boje.

Sova ušara izbliza
*Bubo bubo bubo*
## Način života

Sova lovi noću, od sumraka do zore. Let je bešuman, s mekim zamasima krila, kada leti na velike udaljenosti. Imaju različite tehnike lova. Mogu uhvatiti svoj plijen na tlu te u punom letu. Također može loviti u šumi, ali više voli otvorene prostore. Može živjeti više od 60 godina u zatočeništvu, a u divljini do oko 20 godina. Uglavnom strada od dalekovoda, prometa i lova.

## Prehrana

U različitim područjima kao plijen lovi različite životinje kao što su: štakori, miševi, zečevi. Jede i strvine tih vrsta, kao i mlade i odrasle lisice, kune te kukce, pa čak i ribe. Pogotovo voli jesti ježeve i zmije i ne boji se poskoka.

## Stanište

Obitava na velikim prostranstvima Europe i Azije, ali ne na sjeveru, gdje su ekstremne hladnoće. Voli stare listopadne i crnogorične šume, stepe, polupustinje, mokre i suhe ravnice i kamenjare.