Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Kriza 16. maja 1877.

Predsjednik Patrice de Mac Mahon je osobno izazvao krizu koja će se, dugoročno gledano, pokazati kobnom za njegovu političku karijeru.
**Kriza 16. svibnja 1877.** godine je bila institucionalna kriza tokom Treće Republike koja je nastala zbog konflikta koji je postojao između monarhističkog predsjednika, Patricea de Mac Mahona, i Zastupničkog doma kojim su dominirali republikanci predvođeni Léonom Gambettom.

Krizu je inicirao sam Mac Mahon, želeći imenovati premijera sukladno vlastitim političkim nazorima, a koji nije uživao podršku parlamenta. Republikanac Jules Simon je bio prisiljen dati ostavki, što je bilo očito prekoračenje ovlasti od strane Mac Mahona, a njegovim nasljednikom imenovan je Albert de Broglie. Održani su izbori na kojima republikanci osvajaju još izraženiju većinu. De Broglieova vlada pada, a isto se u kratkom roku događa i s vladom Gaëtana de Rochebouëta. Nakon više od pola godine, Mac Macoh je 13. prosinca 1877. konačno priznao poraz i imenovao republikanca Dufaurea premijerom.

Posljedice krize bile su enormne - republikanski duh u tada još mladoj Trećoj Republici postaje dominantna politička sila, a sve nade monarhista u treću restauraciju monarhije su tako ugušene. Također, orleanistička interpretacija ustavnih zakona iz 1875. prema kojoj je vlada bila odgovorna parlamentu i predsjedniku, koji je imao aktivnu ulogu u francuskoj politici, konačno je zamijenjena strogo republikanskoj u kojem je izvršna vlas bila odgovorna isključivo parlamentu.
# Albert de Broglie

| Albert de Broglie
 |
| --- |
|  |
|

---

34. premijer Francuske
 |
| Mandat 24. svibnja 1873. – 22. svibnja 1874.
 |
| Prethodnik
 | Jules Armand Dufaure
 |
| Nasljednik
 | Ernest Courtot de Cissey
 |
|

---

39. premijer Francuske
 |
| Mandat 17. svibnja 1877. – 23. studenog 1877.
 |
| Prethodnik
 | Jules Simon
 |
| Nasljednik
 | Gaëtan de Rochebouët
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 13. lipnja 1821.  Pariz, Francuska
 |
| Smrt
 | 19. siječnja 1901.  Pariz, Francuska
 |
| Politička stranka
 | Orléanisti
 |
| Supružnik
 | Joséphine de Béarn
 |

**Jacques-Victor-Albert, 4. vojvoda de Broglie** (Pariz, 13. lipnja 1821. – Pariz, 19. siječnja 1901.) je bio francuski monarhistički političar koji je u dva navrata bio premijer Francuske u ranom razdoblju Treće Republike.

Rođen je u Parizu 1821. godine kao najstariji sin Victora de Brogliea, liberalnog političara iz Julske Monarhije koji je takošer bio francuski premijer. Nakon kratke diplomatske karijere u Madridu i Rimu, revolucija 1848. prisilila je de Broglieja da se povuče s političke scene i posveti književnosti. Bavio se prevođenjem, a ubrzo je ostavio trag u časopisima *Revue des deux mondes* i *Le Correspondant*. To mu je donijelo mjesto u *Académie française*, sjedalo 18, na kojemu je naslijedio Lacordairea, čime se pridružio ocu u toj organizaciji.

Godine 1870., naslijedio je svog oca kao 4. vojvoda de Broglie. Sljedeće godine izabran je za zastupnika u Narodnoj skupštini, a samo nekoliko dana kasnije imenovan je veleposlanikom u Londonu.

Ipak, u ožujku 1872. godine, de Broglie se odrekao veleposlaničke titule zbog kritika koje je dobio vezanih uz pregovore oko trgovinskih sporazuma između Britanije i Francuske. Vratio se u Skupštinu gdje je postao jedan od vođa monarhističke opozicije predsjedniku Thiersu.

Kada je Thiersa naslijedio Mac Mahon, de Broglie je ubrzo postao premijer i ministar vanjskih poslova, s tim da je u rekonstrukciji vlade u studenom iste godine uzeo mjesto ministra unutarnjih poslova. Njegov premijerski mandat bio je obilježen naglašenim konzervativizmom, kao i cijelom serijom političkih gafova. Naime, zbog politike koju je vodio je navukao mržnju republikanaca, legitimiste je udaljio koketirajući s bonapartisima, a bonapartiste je razljutio zbog kompromisne politike koju je vodio po pitanju pretendenata na francuski tron.

Posljedica toga bio je pad njegove vlade u svibnju 1874. godine. Tri godine kasnije, tokom krize koju je izazvao sam Mac Mahon, de Broglie je ponovo imenovan premijerom s ciljem da osigura većinu u parlamentu koja bi bila sklonija predsjedniku. Ipak, izbori su ojačali republikansku većinu. De Broglie je izgubio u vlastitoj izbornoj jedinice te je nakon samo pola godine podnio ostavku.

Iz politike se konačno povlači 1885. godine te se posvećuje historiografiji, pišući knjige i biografije. Umro je u Parizu, 19. siječnja 1901. godine.
# Ploiești

| Ploiești
 |
| --- |
| Panorama gradaPanorama grada |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Rumunjska
 |
| **okrug** | Prahova
 |
|  |
| **Vlast**  |
|  - **gradonačelnik** | Iulian Bădescu
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 58.28 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2011.)
 |
|  - **Grad** | 209,945
 |
|  - **Gustoća** | 3,602.4
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC+3)
 |
| **Službene stranice** www.ploiesti
 |
| Karta
 |
| Ploiești
 |

**Ploiești** čita se **Ploešti** je grad na jugoistoku Rumunjske od 209,945 stanovnika. Ploiești je slavan po nafti on je i administrativni centar okruga (județ)
Prahova.

## Geografija

Ploiești leži između doline Prahova i kotline rijeke Teleajen, udaljen oko 56 km sjeverno od Bukurešta, sa kojim je povezan autoputem.

## Historija

Prema legendi grad je dobio ime po svom osnivaču, ocu Ploaju, bjeguncu iz Transilvanije.

Ploiești se prvi spominje u 15. vijeku kao vojnički logor za vojsku Mihaja Hrabrog, ali je sve do sredine 19. vijeka praktički bio selo, - tek tad se počeo transformirati u grad kad je otkrivena nafta u poljima pored grada. Jedna od prvih
rafinerija nafte na svijetu otvorena je u blizini Ploieștia još 1856. Od tad se grad ubrzano razvija istovremeno sa rastom rumunjske naftne industrije.

Za Drugog svjetskog rata Ploiești i njegove rafinerije bili su meta masivnih bombardiranja.
Nakon rata u predgrađu - Brazi, južno od centra grada, podignut je gigantski petrokemijski kompleks.

## Privreda i kultura

I danas je Ploiești centar naftne industrije sa svojim rafinerijama i ogromnim tankovima za naftu.

Rafinerija nafte Ploiești
Pored toga Ploiești ima i tvornicu tekstila i prehrambenih proizvoda.

Ploiești je i značajni kulturni centar, ima 6 muzeja, od kojih je najpoznatiji muzej nafte, koji prati razvoj rumunjske naftne
industrije.

## Gradovi prijatelji

|  |  |
| --- | --- |
| * Albanija, Berat
* Ukrajina, Dnjepar
* Kina, Harbin
* Moldavija, Hîncești
* Grčka, Lefkada
* Venecuela, Maracaibo
 | * Kazahstan, Oral
* Hrvatska, Osijek
* Poljska, Radom
* Grčka, Amarousion
* SAD, Tulsa
 |

## Reference

## Vanjske veze

* *Službene stranice grada* (`ro`)
* *Ploiești* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Molly Maguires

**Molly Maguires** je bilo tajno društvo koje je okupljalo Irce u 19. vijeku, najpoznatije po kontroverznoj ulozi koje je igralo u razvoju radničkog pokreta u SAD, odnosno po tome što je bilo uništeno nakon što su njegove navodne vođe, povezane sa sindikatom koji je okupljao rudare na istoku Pensilvanije godine 1876. osuđene zbog ubistava, zlostavljanja, sabotaža i drugih zločina koje su počinili tokom neuspješnog štrajka prethodne godine. Ključne dokaze protiv optuženih je pružio James McParland, privatni detektiv Pinkertonove agencije koga je bio unajmio vlasnik rudnika Franklin B. Gowen i koji se potajno ubacio u rudarske redove. Suđenje zbog brojnih bizarnih detalja do dana današnjeg izaziva kontroverze među historičarima, bilo da je riječ o raspravama o tome da li su Molly Maguires bili radnički sindikat, banda organiziranog kriminala koja je reketarila poslodvace ili oboje, odnosno da li su uopće postojali i možda bili tek operacija pod lažnom zastavom stvorena sa ciljem da se ocrni i uništi legitimni pokret za radnička prava.

Molly Maguires je, u svakom slučaju ostavilo značajan dojam na suvremenike, pa je, između ostalog, Arthur Conan Doyle tajno društvo koje se pojavljuje u *Valley of Fear*, jednoj od priča iz ciklusa o Sherlocku Holmesu, modelirao po njima. Godine 1970. je u Hollywoodu snimljen igrani film *The Molly Maguires*.

## Vanjske veze

* Audio interview with Irish-American historian and author John Kearns about the Molly Maguires
* Brief history of the Molly Maguires Arhivirano 2007-06-22 na Wayback Machine-u
* A Selection of Links for Coal Mining, Mine Fires, & The Molly Maguires
* Trial in Pottsville
* Ohio State University historical article on the Pinkerton infiltration
* Mollies and Black Diamonds Arhivirano 2005-02-08 na Wayback Machine-u
* *The Molly Maguires and the Detectives* (1877)
* Documents in the Hagley Library Digital Archives Arhivirano 2011-10-04 na Wayback Machine-u
# Jim Thorpe, Pennsylvania

| Džim Torp *Jim Thorpe* |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Pensilvanija
 |
| Okrug
 | Karbon
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 4.781
 |
| Gustina stanovništva
 | 12,5 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-5, leti UTC-4
 |
| Nadmorska visina
 | 463,0 m
 |
| Površina
 | 38,3 km²
 |
| Kopnena površina
 | 37,6 km²
 |
| Vodena površina
 | 0,8 km²
 |
|   |
| Džim TorpDžim Torp (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 570, 325
 |
| ZIP kod
 | 18229
 |
| FIPS kod
 | 38200
 |

**Džim Torp** (engleski: *Jim Thorpe*) je grad u američkoj saveznoj državi Pensilvanija.

## Demografija

Po popisu iz 2010. godine broj stanovnika je 4.781, što je 23 (-0,5 %) stanovnika manje nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 4.697 (97,8 %)
 | 4.559 (95,4 %)
 |
| Afroamerikanci
 | 30 (0,6 %)
 | 19 (0,4 %)
 |
| Azijati
 | 13 (0,3 %)
 | 29 (0,6 %)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 40 (0,8 %)
 | 119 (2,5 %)
 |
| Ukupno
 | 4.804
 | 4.781
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Jim Thorpe, Pennsylvania** |

* United States Census Bureau
# Cotopaxi

Pogled na Cotopaxi
**Cotopaxi** je sa 5.897 m druga najviša planina u Ekvadoru i jedan od najaktivnijih vulkana na svijetu. Nalazi se na. 50 km južno od grada Quitoa.

Iako je aktivan, jedan je od najposjećenijih vrhova u Južnoj Americi.

Cotopaxi znači prevedeno "prijestolje mjeseca".

## Vanjske veze

* Ekvador Arhivirano 2006-05-26 na Wayback Machine-u
# Ana Karenjina

*Za ostale upotrebe, pogledajte Ana Karenjina (razvrstavanje).*

| *Ana Karenjina* |
| --- |
| Autor(i) | Lav N. Tolstoj |
| Originalni naslov | *Анна Каренина* |
| Država |  Ruska Imperija |
| Jezik | ruski |
| Žanr(ovi) | roman |
| Izdavač | Ruski glasnik |
| Datum izdanja | 1877 |
| Stranica | 864 |

**Ana Karenjina** (ruski: Анна Каренина) je roman ruskog pisca Lava Tolstoja, koji je prvo objavljivan u delovima od 1873. do 1877. godine. Prva pojava romana je bila u „Ruskom glasniku“ (ruski: Русский Вестник), ali nije objavljen do kraja, pošto je Tolstoj došao u sukob sa urednikom Mihailom Katkovim oko pitanja koja su pokrenuta u završnom delu. Stoga je prva pojava romana u celini bila u obliku knjige.

Naširoko smatrana vrhuncem realizma, Tolstoj je ovu knjigu smatrao svojim prvim pravim romanom. Lik Ane je verovatno, makar delom, inspiran Marijom Hartung (1832-1919), starijom ćerkom ruskog pesnika Aleksandra Puškina.

Zanimljivo je i to da je kao prototip za lik grofa Vronskog poslužio pukovnik Rajevski koji je zaista kao dobrovoljac učestvovao u srpsko-turskom ratu i tamo poginuo.

## Vanjske veze

* Pogibija Aninog ljubavnika („Srpsko nasleđe“, br. 3, 1998.)
* Vronski odjahao u smrt („Ilustrovana politika“, 10. novembar 2001.
* Da li je Tolstoj naš? (NIN, 27. februar 2003.)
# Deimos (mjesec)

Satelit Deimos snimljen s letjelice Viking 1 (izvor:NASA)
**Fobos** i **Deimos** su jedini Marsovi sateliti. Otkrio ih je astronom Asaph Hall 12. kolovoza 1877. godine. Pretpostavlja se da su po svom postanku asteroidi nastali u vanjskim dijelovima sunčeva sustava i zarobljeni Marsovim gravitacijskim poljem.

Prema grčkoj mitologiji **Fobos** (grč. *strah*) i **Deimos** (grč. *užas*) su pratioci boga Aresa.

Deimos ima samo 12.6 km srednjeg promjera. O promjeru je zapravo teško i govoriti kada se radi o gromadi dimenzija 15 × 12,2 × 11 km. Njegova je putanja udaljena 23 459 km od središta Marsa. Masa mu je 1.8 × 1015 kg (6 puta manje od Fobosa).

Kao i Fobos, Deimos je prekriven udarnim kraterima. Krateri na Deimosu su uglavnom manji od 2.5 km u promjeru. Deimosova gravitacija je tako slabašna da krhotine koje se stvaraju udarom meteorita skoro nikad ne padaju nazad na satelit, već odlaze u svemir. Zbog toga Deimosovi krateri nisu okruženi radijalnim lancima kraterčića kao što je to slučaj kod Fobosa. Unatoč maloj gravitaciji, zabilježeno je klizanje materijala nizbrdo.

Deimosovu površinu čini sloj regolita debljine oko 100 metara.

Deimos je prvi put fotografirala letjelica Viking 1 (1977).

## Vanjske veze

* Astronomska sekcija Fizikalnog društva Split - Fobos i Deimos Arhivirano 2005-10-29 na Wayback Machine-u
# Bar

**Bar** ima više značenja:

* Bar (ugostiteljstvo), ugostiteljski objekt u kojemu se služe alkoholna pića
* Bar (jedinica), mjerna jedinica za tlak
* Bar (reality show)

|  |
| --- |
|  |

## Mjesta

* Bar (grad), grad u Crnoj Gori
* Bar (Ukrajina), tvrđava u Podoljskoj regiji Ukrajine
* Rijeka Bar, pritoka rijeke Meuse u Francsukoj
* Bar, Tibet, selo u Tibetanskoj autonomnoj oblasti Kine
* Bár, selo u Mađarskoj

**Komune u Francuskoj Bar, Corrèze, u departmanu Corrèze
* Bar-le-Duc, u departmanu Meuse
* Bar-sur-Aube, u departmanu Aube
* Bar-sur-Seine, u departmanu Aube

## Ljudi

* Bar (aramejski), čest prefiks u aramejskim imenima Novog zavjeta
* Bar Refaeli, izraelska manekenka
* Yael Bar Zohar, izraelska glumica
* Yoseph Bar-Cohen, izraelsko-američki fizičar
* David Bar-Tov, izraelski sudac
* Michael Bar-Zohar, izraelski historičar
* Micha Bar-Am, izraelski fotograf

**BAR** može biti skraćenica za:

* Board for Anthropological Research
* Biblical Archaeology Review
* BAR domain (Bin-Amphiphysin-Rvs), a protein domain
* Bit Aspect Ratio, a length (BPI)-to-width (TPI) ratio of a magnetic bit
* British American Racing, a Formula One racing team which was active between 1999 to 2005
* British Association of Removers
* Automatska puška Browning M1918, poznato oružje iz prvog i drugog svjetskog rata

**BAR** također može predstavljati:

* Bangor and Aroostook željetnicu, čija je oznaka pri Udruženju američkih željeznica "BAR"
* Barbados, olimpijski državni kod "BAR"
* Amtrakova stanica Barstow, Kalifornija; oznaka BAR

## Povezano

* Bär
* Barre
* barbiturat
# Crkva sv. Blagovijesti u Dubrovniku

Pravoslavna crkva u Dubrovniku
**Srpska pravoslavna crkva sv. Blagovijesti** (srp. *Blagovještenja*) izgrađena je u dubrovačkoj staroj gradskoj jezgri 1877. godine, u ulici *Od puča 8*, na ruševinama starih palača dubrovačke vlastele. Uz nju se danas nalazi i muzej ikona i središte Srpske pravoslavne crkvene općine Dubrovnik. Pored ove crkve postoji i manja i starija pravoslavna bogomolja i groblje na Boninovu.

U Dubrovačkoj Republici službena je religija bilo katoličanstvo i pravoslavnim kršćanima i muslimanima bio je zabranjeno noćenje unutar zidina. Nije dopuštano postojanje nekatoličkih bogomolja osim sinagoge u Žudioskoj ulici koja je bila namijenjena judaistima. Slabljenje dubrovačke države dovelo je do stvaranja pravoslavne općine 1790. godine. Deset godina kasnije posvećena je prva pravoslavna bogomolja koja se nalazila izvan gradskih zidina, na Posatu. Tek 1804. godine pravoslavnom svećeniku dopušteno je stalno boraviti u gradu. Po raznoraznim srpskim i hrvatskim povijesnim izvorima srpskih pravoslavnih kršćana je u Dubrovniku u 19. stoljeću bilo između 300 i 1 000. U tom dobu Dubrovnik su posjetili i srpski jezikoslovac Vuk Karadžić i crnogorski državni poglavar Petar II. Petrović Njegoš. Prva pravoslavna crkva u gradu izgrađena je uz pravoslavno groblje na Boninovu 1848. godine.

Malobrojni pravoslavni kršćani su se zalagali za svoju bogomolju lobirajući i kod ruskih konzula i kod crnogorskog vladike. Naposljetku je 1877. podignut veliki pravoslavni hram, iako danas u Dubrovniku živi tek oko 1200 vjernika. Crkva tijekom napada na Grad 1991. nije značajnije oštećena.

## Izvori
# Émile Reynaud

| Charles-Émile Reynaud |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1844-decembra-08)8. decembra 1844. Montreuil |
| Smrt | 9. januara 1918. (dob: 73) Ivry-sur-Seine |
| Nacionalnost | francuska |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | fotograf naučnik pronalazač |
| Znamenita djela |
| *Pauvre Pierrot* |

**Charles-Émile Reynaud** (8. decembar 1844 - 9. januar 1918) bio je francuski naučnik, nastavnik i pronalazač, najpoznatiji kao izumitelj praksinoskopa, uređaja za prikazivanje pokretnih slika. Njega je 1880-ih usavršio u sistem poznat kao Théâtre Optique koji je omogućavao projekciju pokretnih slika na ekran. Godine 1892. je pomoću njega javno prikazao *Pauvre Pierrot*, seriju od oko 500 rukom crtanih sličica koja se danas često navodi kao prvi animirani film u historiji. Slava i bogatstvo koju je Reynaud tako stekao je kratko trajala, jer su samo nekoliko godina kasnije braća Lumiere demonstirala svoje pokretne fotografske slike, koje su bile jeftinije ali popularnije kod publike. Reynaud je posljednje godine života proveo siromašan i zaboravljen. Ogorčen time je neke od svojih djela bacio u Seinu.

## Vanjske veze

* Charles-Émile Reynaud na sajtu IMDb
* Kinodinamico Arhivirano 2013-04-11 na Wayback Machine-u
* Who's Who of Victorian Cinema Biography
* Biography Arhivirano 2010-01-01 na Wayback Machine-u
* Biography Arhivirano 2003-11-01 na Wayback Machine-u
# Praksinoskop

A praxinoscope made by Ernst Plank, of Nuremberg, Germany, and powered by a miniature hot air engine. It is now in the collection of Thinktank, Birmingham Science Museum.
Ilustracija praksinoskopa iz 1879.
Praksinoskopski projektor iz 1882
Théâtre Optique, 1892. Konačna verzija uređaja je koristila duge lance sa stotinama narativnih slika.
**Praksinoskop** je bio uređaj za animaciju slika iz 19. vijeka, razvijen kao alternativa i poboljšanje dotadašnjih zootropa. Godine 1877. ga je u Francuskoj izumio Charles-Émile Reynaud. Kao i zoetrop, koristio je trake sa slikama na unutrašnjoj strani rotirajućeg cilindra. Praksinoskop je predstavljao poboljšanje zato što je uski prorez za gledanje zamijenio sa unutrašnjim krugom ogledala, pa su slike izgledale više ili manje stacionarne i na istom položaju kada se kotač okretao. Pri pogledu na ogledalo je gledatelj mogao gledati brzi niz slika sa iluzijom pokreta, te sa jasnijom slikom nego kod zootropa.

Godine 1889. je Reynaud razvio Théâtre Optique, dodatno poboljšani uređaj koji je omogućio projekciju slika na ekran preko dugih rola slika. To mu je omogućilo da široj publici predstavi animirane filmove stvorene od rukom izrađenih slika, ali je popularnost uređaja brzo zasjenjena projekcijama pokretnih fotografskih slika braće Lumière.

## Vanjske veze

* A picture and further information Arhivirano 2005-12-17 na Wayback Machine-u
* Praxinoscopes: Kenyon College Department of Physics Arhivirano 2013-09-23 na Wayback Machine-u
* A demonstration of this and similar optical toys, including the zoetrope Arhivirano 2004-04-04 na Wayback Machine-u
* More on Reynaud's Théåtre Optique
# Mila Dimitrijević

| Mila Dimitrijević |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 9. januar 1877. Kragujevac, Kneževina Srbija |
| Smrt | 12. januara 1972. (dob: 95) Zagreb, SR Hrvatska, SFRJ |
| Supružnik | Miša Dimitrijević |

**Mila Dimitrijević** (Kragujevac, 9. januara 1877 – Zagreb, 12. januar 1972) je bila glumica. Od 1891. natupa u putujućim družinama, a od 1894. uz male prekide, stalno je angažovana u Zagrebu.

Od prvih svojih uloga neguje realistički stil kojem je ostala verna bez obzira na raznolikos likova koje je igrala u svojo dugogodišnjoj karijeri. Igrala je likove iz malograđanskih i seljačkih sredina u delima Brnislava Nušića, Joipa Kosora, Milana Ogrizovića i Petra Pecije Petrovića. Njene interpretacije ruskog realističkog repertoara Katjuše u delu (L. N. Tolstoja, *Uskrsniće*), Anisije i Lize u Tolstojevim dramama *Moć tame* i *Živi leš* i Nastje u drami *Na dnu* Makima znače važne datume u istoriji zagrebačkog glumišta.

Bila je supruga glumca Miloša-Miše Dimitrijevića.

Godine 1992. je ustanovljena glumačka nagrada "Mila Dimitrijević".

## Filmografija

* "Portret glumice Mile Dimitrijević" kao Mila Dimitrijević (1971.)
* "Dani" (1963.)
* "Sreća dolazi u 9" kao Sreća (1961.)
* "Sofka" kao Magda (1948.)

## Literatura

* S. Batušić: Mila Dimitrijević i realizam zagrebačke drame, Kazališne vijesti 1954–55, 8;
* J. Puljezović: Lirska sećanja Mile Dimitrijević, Telegram, 25. novembar, 2, 9, 16, 16 i 23. decembra 1960;
* S. Batušić, Mila Dimitrijević, Pozorište, 1972, 2-3.

## Vanjske veze

* Mila Dimitrijević na sajtu IMDb
# Ante Katunarić

**Ante Katunarić** (Split, 11. siječnja 1877. - 2. svibnja 1935.) je bio hrvatski likovni umjetnik i profesor iz Splita. Bio je svestranom osobom: osim što je bio likovnim umjetnikom, bio je glazbenikom, pedagogom, novinarom, hrvatskim književnikom, fotografom i športašem.

Svojom je svestranom pojavom obilježio splitsko međuratno razdoblje. U likovnosti iskazao se od ilustracije do grafičke opreme splitskih časopisa i knjiga. Pretpostavlja se da je ilustrirao knjigu splitskog pjesnika i budućeg gradonačelnika Vicka Mihaljevića, zajedno sa samim Mihaljevićem i Meneghelom Dinčićem.
Katunarićev opus grafika čini stotinjak djela različitih tehnika. Njegov je doprinos hrvatsko slikarstvo|hrvatskom slikarstvu]] slabije vrjednovan.

Svoja djela je izlagao u okviru paviljona Kraljevine Srbije na međunarodnoj izložbi u Rimu 1911. godine.

Bio je drugim i četvrtim predsjednikom HNK Hajduka, od 1912. do 1913. godine i 1913.

Kao književnik služio se pseudonimom Duje Balavac (Ante o'Soca).
Napisao je ova djela:

* Splitski ratni soneti: (gladni soneti 1917.); Tamašna vrimena :(monolog), Duje Balavac (Ante o’Soca), 1918.
* Sa Jadrana : novele, 1930.
* Bog je providio i druge priče, 1933. (sadrži autoportret)

Njegove su pripovjetke ušle u antologiju *Kazivanja o Splitu : zbornik pripovijednih proza iz grada pod Marjanom* prireditelja Zdravka Mužinića iz 1997. godine. Anatolij Kudrjavcev je Katunarićeve pjesme uvrstio u svoju antologiju *Splite moj: poezija o Splitu* iz 2002. godine.

## Izvori

* Frano Dulibić: Grafička kultura svestranog Ante Katunarića Arhivirano 2021-03-22 na Wayback Machine-u, Kulturna baština : časopis za pitanja prošlosti splitskoga područja (0351-0557) 38 (2012), 38; 163-178, Pregled bibliografske jedinice broj: 618876, Hrvatska znanstvena bibliografija
* Groblje Lovrinac - Pro Memoria