Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Jaroslav Seifert

|  Jaroslav Seifert |
| --- |
| Jaroslav Seifert (1981.); autorica: Hana Hamplová |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 23. rujna 1901.  Prag, Češka (tada  Žižkov, Austro-Ugarska) |
| Smrt | 10. siječnja 1986.  Prag, Češka (tada  Čehoslovačka) |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | pisac, novinar |
| Opus |
| Književni pravac | avangarda, modernizam, postmodernizam |
| Književne vrste | roman, poezija |
| Jezik | češki jezik |
| Znamenita djela |
| * *Vějíř Boženy Němcové* (roman, 1940.)
 |
| Nagrade |
| * Nobelova nagrada za književnost (1984.)
 |
| Potpis |
|  |

**Jaroslav Seifert** (23. 9. 1901., Žižkov – 10. 1. 1986., Prag) bio je češki pisac, pjesnik i novinar.

Prvu zbirku pjesama objavio je 1921. Učlanio se u Komunističku partiju Čehoslovačke (KPČ) te je bio urednik nekoliko komunistričkih novina i časopisa - *Rovnost*, *Sršatec* i *Reflektor* - kao i zaposlenik komunistričke izadavačke kuće.

Tijekom 1920-ih smatran je glavnim predstavnikom čehoslovačke avangarde. Bio je jedan od osnivača časopisa Devětsil. Marta 1929. Seifert i šest drugih pisaca napustili su KPČ nakon potpisivanja manifesta protiv boljševičkih tendencija u novom vodstvu partije. Nakon toga, radio je kao novinar od 1930-ih do 1940-ih.

1949. napustio je novinarstvo kako bi se posvetio literaturi. Pjesništvom je dobio razne nagrade. Bio je predsjedavajući Udruge Čehoslovačkih Pisaca od 1968. do 1970.

1984. dobio je Nobelovu nagradu za književnost. Zbog bolesti, nije sudjelovao na dojeli nagrade, pa je njegova kći Jana preuzela nagradu. Usprkos velikom značaju ove nagrade, državni mediji su samo oskudno objavili ovaj događaj. Umro je 1986. te je pokopan u gradu Kralupy nad Vltavou.

## Djela

* *Město v slzách* (1921)
* *Samá láska* (1923)
* *Na vlnách TSF* (1925)
* *Slavík zpívá špatně* (1926)
* *Básně* (1929)
* *Poštovní holub* (1929)
* *Hvězdy nad Rajskou zahradou* (1929)
* *Jablko z klína* (1933)
* *Ruce Venušiny* (1936)
* *Jaro, sbohem* (1937)
* *Zhasněte světla* (1938)
* *Vějíř Boženy Němcové* (1940)
* *Světlem oděná* (1940)
* *Kamenný most* (1944)
* *Přilba z hlíny* (1945)
* *Ruka a plamen* (1948)
* *Šel malíř chudě do světa* (1949)
* *Píseň o Viktorce* (1950)
* *Maminka* (1954)
* *Chlapec a hvězdy* (1956)
* *Praha a Věnec sonetů (1956)*
* *Zrnka révy* (1965)
* *Koncert na ostrově* (1965)
* *Odlévání zvonů* (1967)
* *Halleyova kometa* (1967)
* *Kniha o Praze* (1968)
* *Morový sloup* (1968–1970)
* *Deštník z Picadilly* (1979)
* *Všecky krásy světa* (1979)
* *Býti básníkem* (1983)

## Vanjske veze

* Biografija na stranici Nobelove nagrade
* Fotografije
* Biografija (na češkom)
# Josif Brodski

| Joseph Brodsky |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 24. maj 1940. Lenjingrad, (SSSR) |
| Smrt | 28. januar 1996. New York (Sjedinjene Američke Države) |
| Nacionalnost | naturalizirani Amerikanac |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | pjesnik, književnik |
| Opus |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (1987) |

**Joseph Brodsky** ruski: *Ио́сиф Алекса́ндрович Бро́дский* (Lenjingrad, 24. maj 1940. - New York, 28. januar 1996.),
rusko (židovsko) - američki pjesnik i esejist. Kao sovjetski emigrant od 1972. živeo je u
Sjedinjenim Američkim Državama.

Dobitnik je Nobelove nagrade za književnost 1987. za svoj cjelokupni književni rad.

## Biografija

Brodsky je napustio školovanje u dobi od 15 godina, nakon tog je radio kojekakve poslove i počeo pisati poeziju. Čak je stekao i ugled u lenjingradskim književnim krugovima, ali ga je njegov buntovnički nezavisni duh i rad na crno, doveo u
neprilike, jer su ga sovjetske vlasti optužile za **društveni parazitizam** i 1964. osudile na pet godina robije.
Nakon protesta brojnih sovjetskih utjecajnih književnika kazna mu je smanjena 1965., ali je iza tog 1972. protjeran iz Sovjetskog Saveza.

Nakon tog Brodsky živi u Sjedinjenim Američkim Državama, - 1977. dobija američko državljanstvo. Uzdržava se radeći kao predavač na univerzitetu u Michiganu (Ann Arbor), od 1972. do 1980.
Zatim radi kao profesor književnosti na koledžu - Mount Holyoke (South Hadley, Massachusetts) od 1981. do 1996. U to vrijeme radi i kao gostujući profesor i na brojnim drugim školama i univerzitetima.

Brodsky je 1981. dobio stipendiju od Fondacije MacArthur, a 1991. - 1992. je dobio nagradu kao najbolji pjesnik Sjedinjenih Američkih Država.

Brodsky se kao poet bavio intimistističkim temama i univerzalnim pitanjima o životu, smrti i smislu egzistencije, koje oslikava na snažan, meditativan način.
Njegovo pisanje nije bilo otvoreno političko, ali je ljutilo sovjetske funkcionere zbog sveobuhvatnih teme kao što je antimaterialistički stav i veličanja individualne slobode, čak ni u emigraciji nije nikad krenuo u politizirane teme.
Svoje rane pjesme pisao je na ruskom, kao *Стихотворения и поэмы* (Stihovi i pjesme) 1965. i *Остановка в пустыне* (Zastoj u pustoši) 1970.
.
Te i ostale pjesme preveveo mu je na engleski George Kline i objavio 1973. u zbirci - *Selected Poems* (Odabrane pjesme), među njima je i *Elegy for John Donne*.

Njegova glavna djela, na ruskom i engleskom, su zbirke poezije *A Part of Speech* / Dio govora (1980), *History of the Twentieth*
Century */ Historija dvadesetog vijeka (1986.),* To Urania */ Prema Uraniji (1988) i esej* Less Than One */ Manje od jednog (1986).*

Posmrtno su mu izdane zbirke *So Forth* (1996.), *Nativity Poems* (2001.) i poema za djecu *Discovery* (1999.).

## Reference

## Vanjske veze

* *Joseph Brodsky* na portalu Academy of American Poets (`en`)
* *Joseph Brodsky* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Dario Fo

|  Dario Fo |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 24. ožujka 1926.  Sangiano, Italija (tada  Kraljevina Italija) |
| Smrt | 13. listopada 2016.  Milano, Italija |
| Nacionalnost | Talijan |
| Supružnik | Franca Rame |
| Djeca | Jacopo Fo |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | dramatičar, režiser, glumac |
| Opus |
| Književni pravac | postmodernizam |
| Književne vrste | drama |
| Jezik | talijanski jezik |
| Znamenita djela |
| *Morte accidentale di un anarchico* *Mistero Buffo* |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (1997) |

**Dario Fo** [ˈdaːrjo ˈfɔ] (Sangiano, 24. ožujka 1926. – Milano, 13. listopada 2016.), talijanski dramski pisac, režiser, glumac i satiričar. Dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1997. godine, Fo je poznat po tome što je u svojem dramskom radu koristio je metode renesansne *commedie dell'arte*, popularne među radničkim klasama.

Djelo Darija Foa obilježeno je kritikom organiziranog kriminala, političke korupcije, političkih ubojstava, većine doktrina Katoličke crkve i sukoba na Bliskom istoku. Sukladno idejama *commedie dell'arte*, njegova se djela često oslanjaju na improvizaciju. Njegove drame, posebice *Mistero Buffo*, prevedene su na 30 svjetskih jezika, a kada se izvode izvan Italije, često su prilagođene lokalnim političkim i drugim problemima. Fo potiče redatelje i prevoditelje da mijenjaju njegove drame sukladno vlastitom nahođenju, što smatra dosljednom primjenom načela *commedie dell'arte*.

Sa suprugom, glumicom Francom Rame, bio je vlasnik i voditelj kazališne kuće. Umro je 13. listopada 2016. u Milanu od posljedica plućne bolesti.

## Vanjske veze
# Gao Xingjian

|  Gao Xingjian 高行健 |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 4. januara 1940.  (1940-01-04)  Ganzhou, NR Kina (tada  Republika Kina) |
| Nacionalnost | Kinez |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | dramatičar, pisac, kritičar, prevoditelj, scenarist, režiser, slikar |
| Opus |
| Književni pravac | postmodernizam |
| Književne vrste | drama, roman |
| Jezik | kineski jezik |
| Znamenita djela |
| *Druga obala* *Planina duša* *Yī gè rén de Shèngjīng* |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (2000) |

**Gao Xingjian** (kineski: **高行健**; Ganzhou, 4. siječnja 1940.) je kineski emigrantski pisac, prevoditelj i kritičar te dobitnik Nobelove negrade za književnost 2000. godine zbog "djela univerzalne vrijednosti, boljih uvida i jezične inovativnosti". Gao je poznat prevoditelj, posebice autora kao što su Samuel Beckett i Eugène Ionesco, a osim pisanja, bavi se redateljskim i scenarističkim radom te slikanjem. Do 1998. godine imao je kinasko državljanstvo, a od 1998. posjeduje francusko državljanstvo.

Gaova drama spada u teatar apsurda te se u njegovoj rodnoj Kini smatra avangardnom. Njegov prozni rad manje je slavljen u Kini, dok u Europi i Zapadu postiže veliku popularnosti.
# John Maxwell Coetzee

| John Maxwell Coetzee |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 9. februara 1940.  (1940-02-09) Cape Town, Južna Afrika |
| Nacionalnost | australsko |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | romanopisac, esejist, književni kritičar, lingvist |
| Opus |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (2003) |
| Inspiracija |
|
Od
* Samuel Beckett, Ford Madox Ford, Fjodor Dostojevski, Daniel Defoe, Franz Kafka
 |

**John Maxwell Coetzee** (fon:*Džon Maksvel Kuci*; Cape Town, 9. februar 1940. – ) je južnoafrički književnik, prevodilac i književni kritičar.

U svom rodnom gradu predavao je kao profesor književnosti od 1972. godine , a karijeru romanopisca započinje 1974. godine. Nakon šest godina stječe međunarodni ugled romanom "*Waiting for the Barbarians*". Član je "Committee of Social Thought" univerziteta u Chicagu od 1996. godine. Jedan je od najodlikovanijih autora današnjice.

J. M. Coetzee živi i radi u Australiji.

## Nagrade

Za romane "*Život i doba Michaela K.*" (1983) i "*Sramota*" (1999) dobio je britansku književnu nagradu Booker Prize, a 2003. godine odlikovan je i Nobelovom nagradom za književnost za djelo "koje brojnim iskrivljavanjima misli ukazuje na zbunjujuću sukrivnju u otuđenju" što je, između ostalog, bila motivacija Švedske akademije. Dobitnik je također i *Central News Agency Literary Award*, najprestižnije južnoafričke literarne nagrade, za roman "*Čekajući barbare*" 1980. godine.

## Djela

* "Sramota"
* "Čekajući barbare"
* "Gospodin Foe"
* "Doba željeza"
* "Gospodin Petersburga"
* "Život i doba Michaela K."
* "Život životinja"

## Vanjske veze

* nobelprize.org
# Imre Kertész

| Imre Kertész  |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 9. novembra 1929.  (1929-11-09) Budimpešta |
| Smrt | 31. 5. 2016. |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | romanopisac |
| Opus |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (2002) |

**Imre Kertész** (mađ. *Kertész Imre*, Budimpešta, 9. novembar 1929. - 31. ožujka 2016.), mađarski književnik

Imre Kertész rođen je u Budimpešti 1929. godine. Za vrijeme Drugog svjetskog rata biva deportiran u Auschwitz, a nakon toga i u Buchenwald. Po završetku Drugog svjetskog rata vraća se u Budimpeštu gdje radi kao novinar za *Világosság* od 1948. Godine 1951. dobija otkaz te se posvećuje pisanju i prevođenju, između ostalog prevodi djela velikana kao što su Nietzsche, Hofmannsthal, Schnitzler, Freud, Roth, Wittgenstein i Canetti.

Svoje najpoznatije djelo *Čovjek bez sudbine*, u kojem opisuje iskustvo 15-godišnjeg dječaka u koncentracionim logorima Auschwitz, Buchenwald i Zeitz, započinje pisati 1960. a objavljuje ga tek 1975. godine. Ispričana je kao kvazi-autobiografija, ali autor odbacuje jaku biografsku povezanost. Po istoimenom romanu snimljen je i film 2005. godine u režiji Lajos Koltaia.

Imre Kertész dobitnik je mnogobrojnih nagrada i priznanja, a cjelokupni spisateljski rad krunisan je Nobelovom nagradom za književnost 2002. godine.

## Djela

* *Čovjek bez sudbine* (Sorstalanság), 1975.
* *Fijasko* (A kudarc), 1988.
* *Kadiš za nerođeno dijete* (Kaddis a meg nem születetett gyermekért), 1990.
* *Izviđač* (A nyomkereső), 1977.
* *Engleska zastava* (Az angol labogó), 1991.
* *Dnevnik s galije* (Gályanapló), 1992.
* *Drugačiji ja: kronika metamorfoze* (Valaki más: a változás krónikája),´1997.
* *Holokaust kao kultura* (A holocaust mint kultúra), 1993
* *Trenutci šutnje dok vod za smaknuća puni* (A gondolatnyi csend, amíg kivégzőosztag újratölt), 1998.
* *Izgnani jezik* (A száműzött nyelv), 2001.
* *Likvidacija* (Felszámolás), 2003.

## Nagrade

* Književna nagrada Brandenburga 1995.
* Leipziška književna nagrada 1997.
* Herderova nagrada 2000.
* Ehrenpreis Robert-Bosch-Stiftunga 2001.
* Hans Sahl-Preis 2002.
* Nobelova nagrada za književnost 2002.

## Vanjske veze

* nobelprize.org ((en))
* An article on Kertész Arhivirano 2007-04-04 na Wayback Machine-u ((en))
* The Last Word an interview with Kertész ((en))
* *Fateless* na sajtu IMDb ((hu))
* Imre Kertész – Nobel Lecture Arhivirano 2008-05-17 na Wayback Machine-u
* B.-ing There Arhivirano 2005-12-15 na Wayback Machine-u, recenzija romana *Liquidation* od strane Bena Ehrenreicha, Village Voice, 20.12. 2004
# Elfriede Jelinek

| Elfriede Jelinek  |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 20. oktobra 1946.  (1946-10-20) Mürzzuschlag, Štajerska, Austrija |
| Nacionalnost | austrijsko |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | dramatičar, romanopisac |
| Opus |
| Književne vrste | Feminizam, društvena kritika |
| Znamenita djela |
| Die Klavierspielerin |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (2004) |
| Web-stranica |
| Elfriede Jelinek website |

**Elfride Jelinek** je austrijska književnica, dobitnica Nobelove nagrade za književnost 2004.

Elfride Jelinek, čiji je otac bio češki Jevrejin, a majka Bečlijka, rođena je 20. oktobra 1946. u Murcugšlagu, u Štajerskoj. Vrlo mlada počela je da uči muziku. Studirala je kompoziciju na Konzervatorijumu u Beču. Posle diplomiranja 1964, studirala je pozorišnu umetnost i istoriju umetnosti na Univerzitetu u Beču. Od 1974. do 1991. godine bila je član Komunističke partije Austrije. Živi u Beču i Minhenu, a autor je dela *Die Liebhaberinnen* (1975, *Ljubavnice*), *Die Ausgesperrten* (1980, *Isključeni*) i *Die Klaverspielerin* (1983, *Učiteljica klavira*), po kojemu je 2001. Michael Haneke snimio film sa Izabel Iper u glavnoj ulozi.

Dobitnica je Nobelove nagrade za književnost za 2004 godinu. Zbog socijalne fobije najavila je da se neće pojaviti na dodeli Nobelove nagrade u Stokholmu i da će nagradu preuzeti njen izdavač.

## Vanjske veze

* Zvanični sajt (na nemačkom)
* Književnakuća Arhivirano 2004-10-10 na Wayback Machine-u (na nemačkom)
* Biografija na sajtu Nobelove nagrade Arhivirano 2004-12-04 na Wayback Machine-u
* vest na BBC
# Doris Lessing

Doris Lesing (2006)
**Doris Lesing**, pravo ime **Doris Mej Tajler** (engleski: *Doris Lessing, Doris May Tayler*, Kermanšah, 22. 10. 1919. – London, 17. 11. 2013.) je britanska prozna književnica. Dobitnica je Nobelove nagrade za književnost 2007.

Švedska akademija ju je u objašnjenju za dodelu nagrade opisala kao pisca: *»epskog narativnog dara o ženskom iskustvu, koja sa skepticizom, strašću i vizionarskom snagom posmatra civilizaciju koja je podeljena«*. Sa 87 godina života, Doris Lesing je najstarija dobitnica ove najprestižnije nagrade za književnost koja vredi 10 miliona švedskih kruna (oko 1,8 mil. evra). Nagrada će joj biti uručena na ceremoniji 10. decembra u Štokholmu.

## Biografija

Rođena je kao Doris Mej Tejlor 1919. u Iranu gde je njen otac radio kao bankarski službenik. Detinjstvo i mladost je provela u britanskoj koloniji Južna Rodezija, na teritoriji današnjeg Zimbabvea. Porodica se tamo nastanila sa namerom da gospodari plantažama kukuruza, što se nije pokazalo kao dobar poslovni potez. Pohađala je katoličku školu u Solzberiju. Kasnije je radila kao medicinska sestra i radnica na telefonskoj centrali. Preselila se u Englesku 1949. i tada je napisala svoj prvi roman „Trava peva“ (*The Grass Is Singing*). Njeno najznačajnije delo je roman iz 1962. „Zlatna beležnica“ (*The Golden Notebook*).

Književni opus Doris Lesing se može podeliti u tri faze:

* period komunističkih ideja 1944-1956, kada je pisala o radikalnim društvenim problemima;
* period psiholoških tema 1956-1969;
* period sufizma, koji predstavlja niz naučnofantastičnih romana (serija Kanopus).

Posle sufističke faze, Lesing je kombinovala sva tri navedena književna pristupa. Neki kritičari posmatraju njeno delo kao feminističku literaturu, dok sama književnica to negira. U prozi najčešće iznosi iskustva iz Afrike.

### Reakcija Doris Lesing na vest o dodeli Nobelove nagrade

*»Ovo traje već 30 godina. Dobila sam sve nagrade u Evropi, baš sve, pa sam oduševljena zbog toga. To je rojal fleš.«*

## Najvažnija dela

* *Trava peva* (1950)
* *Zlatna beležnica* (1962)
* *Kanopus u Argu serija romana (1979-1983):*
	+ *Šikasta* (1979)
	+ *Brakovi između zona tri, četiri i pet* (1980)
	+ *Sirijski eksperimenti* (1980)
	+ *Stvaranje predstavnika planete 8* (1982)
	+ *Sentimentalni špijuni u carstvu Voljen* (1983)
* *Peto dete* (1988)

## Izvori

## Vanjske veze

* Lični veb sajt Doris Lesing
* Doris Lesing na myspace
* Intervjui sa Doris Lesing Arhivirano 2007-10-20 na Wayback Machine-u
# Jean-Marie Gustave Le Clézio

|  Jean-Marie Gustave Le Clézio |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 13. aprila 1940.  (1940-04-13) Nica, Francuska |
| Pseudonim | J.M.G. Le Clézio |
| Nacionalnost | francusko & mauricijusko |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | pisac i prevodilac |
| Opus |
| Književne vrste | roman, esej, pripovjetka |
| Znamenita djela |
| * *Le Procès-Verbal* (roman, 1963.)
 |
| Nagrade |
| * Prix Renaudot (1963)
* grand prix Paul Morand (1980)
* Nobelova nagrada za književnost (2008)
 |

**Žan-Mari Gistav le Klezio** (francuski: *Jean-Marie Gustave Le Clézio*, rođen 13. aprila 1940. u Nici) je francuski i mauricijski prozni pisac. Napisao je preko 30 književnih dela. Dobitnik je Nagrade Renodo za 1963. i Nobelove nagrade za književnost 2008.

## Važnija dela

* Ispitivanje (*Le Procès-Verbal*), 1963.
* Potop (*Le déluge*), 1966.
* Rat (*La guerre*), 1970.
* Ka ledenim bregovima (*Vers les icebergs (Essai sur Henri Michaux)*), 1978.
* Pustinja (*Désert*), 1980.
* Meksički san ili prekinuta misao (*Le rêve mexicain ou la pensée interrompue*), 1988.
* Ljudi oblaka (*Gens des nuages*), 1990.
* Zlatna ribica (*Poisson d'or*), 1997.
* Afrikanac (*L'Africain*), 2004.
* Uranija (*Ourania*), 2006.

## Vanjske veze

* Biografija Arhivirano 2008-10-12 na Wayback Machine-u
# Herta Müller

|  Herta Müller |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 17. kolovoza 1953.  Niţchidorf, Rumunjska |
| Nacionalnost | Njemica |
| Opus |
| Znamenita djela |
| *Niederungen* *Sve svoje sa sobom nosim* |
| Nagrade |
|  Nobelova nagrada za književnost (2009) |

**Herta Müller** rođena je u Niţchidorfu, u okrugu grada Temišvara u Rumuniji 17. august 1953. godine. Dobitnica je Nobelove nagrade za književnost 2009. godine, za svoja djela o životu u Rumuniji, Istočnoj Evropi nakon Drugog svjetskog rata, progonima njemačke manjine u rumunskom dijelu Banata, kao i svojim esejeima o posljedicama rata i svog izbjeglištva u Njemačkoj.

## Biografija

Herta Müller rođena je na selu u bogatoj porodici, kojoj je nakon Drugog svjetskog rata oduzeta imovina, zbog članstva njenog oca u nacističkoj organizaciji Waffen-SS. Nakon završene mature, studirala je germanistiku i rumunsku književnost na univerzitetu u Temišvaru. Od 1976- godine radila je kao prevodilac u jednoj fabrici, iz koje je izbačena, zbog odbijanja suradnje sa rumunskom tajnom službom Securitate. Prvi roman *Niederungen* izlazi u Rumuniji, cenzurisan od tadašnje rumunske vlasti. 1987. godine sa mužem književnikom Richardom Wagnerom odlazi u Njemačku, gdje živi do danas. Nobelova nagrada u iznosu od 10 miliona švedskih kruna, dodijelit će joj se u Stockholmu 10. decembra 2010. godine.

## Bibliografija

* *Niederungen*, Bukurešt 1982, Berlin 1984
* *Drückender Tango*, Bukurešt 1984
* *Der Mensch ist ein großer Fasan auf der Welt*, Berlin 1986
* *Barfüßiger Februar*, Berlin 1987
* *Reisende auf einem Bein*, Berlin 1989
* *Wie Wahrnehmung sich erfindet*, Paderborn 1990
* *Der Teufel sitzt im Spiegel*, Berlin 1991
* *Der Fuchs war damals schon der Jäger*, Reinbek bei Hamburg 1992
* *Eine warme Kartoffel ist ein warmes Bett*, Hamburg 1992
* *Der Wächter nimmt seinen Kamm*, Reinbek bei Hamburg 1993
* *Angekommen wie nicht da*, Lichtenfels 1994
* *Herztier*, Reinbek bei Hamburg 1994
	+ *Remen, prozor, orah i uže* Zagreb, 2002 ISBN 953-6561-22-0 ((hr))
* *Hunger und Seide*, Reinbek bei Hamburg 1995
* *In der Falle*, Göttingen 1996
* *Heute wär ich mir lieber nicht begegnet*, Reinbek bei Hamburg 1997;
	+ *Da mi je danas bilo ne susresti sebe*, Zagreb, 2005 ISBN 953-7056-29-5 ((hr))
* *Der fremde Blick oder Das Leben ist ein Furz in der Laterne*, Göttingen 1999
* *Im Haarknoten wohnt eine Dame*, Reinbek bei Hamburg 2000
* *Heimat ist das, was gesprochen wird*, Blieskastel 2001
* *Der König verneigt sich und tötet*, München 2003
* *Die blassen Herren mit den Mokkatassen*, München 2005
* *Este sau nu este Ion*, Iaşi 2005
* *Atemschaukel*, München 2009

## Nagrade

* 1984: Književna nagrada Aspekte
* 1987: Nagrada Ricarda Huch
* 1989: Nagrada Marieluise Fleißer
* 1990: Nagrada Roswitha
* 1997: Književna nagrada grada Graza
* 2009: Nobelova nagrada za književnost

## Vanjske veze

## Reference
# Tomas Tranströmer

**Tomas Tranströmer** (rođen 15. aprila 1931 u Stokholmu, Švedska 26. mart 2015), švedski je pisac, pesnik i prevodilac, dobitnik Nobelove nagrade za književnost 2011. godine.

## Biografija

Tomas Transtremer je svoje srednje obrazovanje stekao u Latinskoj školi Sedra, Švedska, a potom je 1956. diplomirao psihologiju na Univerzitetu u Stokholmu. Pored književnog rada, radio je dugo godina kao psiholog u zatvorima sa mladim prestupnicima, mentalnim bolesnicima i zavisnicima o drogi. Prestao je da se bavi ovom profesijom pošto je preživeo moždani udar 1990.

Počeo je da piše sa 13 godina, a prvu zbirku pesama *17 dikter* (17 pesama) objavio je 1954. godine. Robin Fulton je preveo na engleski njegovo celokupno delo i objavio ih 1997. u Velikoj Britaniji pod zajedničkim imenom *New Collected Poems* (Nove zbirka pesama). Fultonova zbirka bila je proširena novim pesmama i ponovo je bila objavljena u SAD 2006. godine pod imenom *The Great Enigma: New Collected Poems* (Velika enigma: Nova zbirka pesama). Transtremer je takođe napisao i autobiografiju, *Minnena ser mig* (Sećanja me posmatraju), objavljenu 1993.

Tokom sedamdesetih godina drugi pesnici su ga kritikovali zato što nije njegovo delo nije bilo politički angažovano. Transtremerova poezija neguje i dalje razvija pesnički jezik modernizma i ekspresionizma/nadrealizma 20. veka. U svojim delima opisuje jednostavne slike iz svakodnevnog života i pejzaže, kao i mističan pogled na univerzalne aspekte ljudskog uma.

## Nagrade i prevodi

Transtremer se smatra jednim od najboljih švedskih pesnika. U toku svog života, bio je više puta pominjan kao kandidat za Nobelovu nagradu. Dobitnik je više značajnih internacionalnih nagrada za poeziju od kojih je i jedna koju je dobio u bivšoj Jugoslaviji – Evropska književna nagrada opštine Vršac – a njegova dela prevedena su na 50 jezika: Blaj, Robin Fulton i Samjuel Karters preveli su njegova dela na engleski.

Godine 2011. dobio je Nobelovu nagradu za književnost.

## Delo

* 1954 — *17 dikter*
* 1958 — *Hemligheter på vägen*
* 1962 — *Den halvfärdiga himlen*
* 1966 — *Klanger och spår*
* 1970 — *Mörkerseende*
* 1973 — *Stigar*
* 1974 — *Östersjöar*
* 1978 — *Sanningsbarriären*
* 1983 — *Det vilda torget*
* 1989 — *För levande och döda*
* 1993 — *Minnena ser mig*
* 1996 — *Sorgegondolen*
* 2001 — *Fängelse: nio haikudikter från Hällby ungdomsfängelse*
* 2004 — *Den stora gåtan*

## Reference

## Literatura

* Zvaničan sajt Tomasa Transtremera. Biografija Arhivirano 2011-10-08 na Wayback Machine-u