Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Orao bjelorepan

| Orao bjelorepan
 |
| --- |
|  |
| Orao bjelorepan u letu
 |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Falconiformes  |
| Porodica:
 | Accipitridae  |
| Rod:
 | *Haliaeetus*  |
| Vrsta:
 | H. albicilla  |
| Dvojni naziv
 |
| Haliaeetus albicilla  |
|  |
| Rasprostranjenost:
svijetlo zelena: područje gniježđenja
Plava: zimsko stanište
Tamno zeleno: cjelogodišnje stanište

 |
| Sinonimi
 |
| *Falco albicilla* (L., 1758)
*Haliaeetus albicilla albicilla*
*Haliaeetus albicilla groenlandicus* |

 *Haliaeetus albicilla*
 *Haliaeetus albicilla groenlandicus*
**Orao bjelorepan** ili **štekavac** (latinski: *Haliaeetus albicilla*) je jedina vrsta roda Haliaeetus koja živi u Evropi.

Rasprostranjen je od Sjeverne Evrope (zapadna Irska, obala Norveške) prema Istočnoj i Južnoj Evropi, preko zemalja bivšeg SSSR-a na istok do Kamčatke i Japana. Nije naseljen u Portugalu, Španiji, Francuskoj, Švicarskoj i Italiji.

Ornitolozi razlikuju pet geografskih rasa od kojih je jedna dobro rasprostranjena u Sjevernoj Americi, tako da su ga Amerikanci stavili u svoj grb (bijela glava, bijeli rep).

Bjelorepan je najveći orao Evrope i najveća grabljivica među orlovima. Raspona krila je najčešće 200 – 240 cm, kod nekih jedinki i preko 250 cm. Satima može jedriti na uzgonu toplijeg zraka podsjećajući na široku dasku. Vršno perje na krilima je rašireno, glava i vrat su istegnuti, a odostraga je kratki klinasti rep. Ženka je nešto veća od mužjaka. Veličina mu je (dužina od kljuna do repa) 69 – 91 cm. Vrlo je lagan u odnosu na veličinu, svega 6 – 6,5 kg.

Hrani se ribama do 8 kg težine, pticama močvaricama (patke, guske, labudovi, gnjurci, galebovi, čaplje i dr.), sisavcima do veličine zeca i lisice, kornjačama i zmijama. Plijen hvata nogama, grubo očerupa i raskomada. Hranu brzo guta i skuplja u volji, a kasnije ju postepeno probavlja. Često se prehrani i strvinom, najčešće uginulim ribama.

Najčešće se gnijezdi u blizini velikih vodenih površina: mora, jezera, rijeka, velikih ribnjaka. Gnijezdo gradi visoko u krošnji drveća. Promjer gnijezda je do 180 cm, a kako ga godinama nadograđuje, može biti toliko i visoko. Literatura spominje da gradi gnijezdo i na tlu.

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Orao bjelorepan** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Orao bjelorepan** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Orao bjelorepan** |
# Crna roda

| Crna roda
 |
| --- |
|  |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Ciconiiformes  |
| Porodica:
 | Ciconiidae  |
| Rod:
 | *Ciconia*  |
| Vrsta:
 | C. nigra  |
| Dvojni naziv
 |
| Ciconia nigra Linnaeus, 1758. |
|  |
|   gnijezdišta selica
  zimovališta
  populacije koje se ne sele
 |

Jaje crne rode
**Crna roda** (latinski: *Ciconia nigra*) je pored bijele rode (*Ciconia ciconia*) jedina vrsta iz porodice roda (*Ciconiidae*) koja se gnijezdi u Evropi.

Neznantno je manja od bijele rode. Glava, vrat, gornji dio tijela i prsiju im pokriva crno perje s metalnim, ovisno o kutu svjetla zelenkastim, purpurnim ili čak bakrenastim odsjajem. Samo prsa, trbuh, donji dio krila neposredno uz tijelo i donji dio repa su im bijeli. Kljun ovih roda je dugačak i kod ženki ravan, dok se kljun mužjaka čini neznatno savijen uvis. U vrijeme parenja svadbeno ruho odrasle ptice su živo crveni kljun i noge, koje su inače smeđkaste do zagasito tamno crvene. Na svojim dugim nogama ima plivače kožice, kao i bijela roda.

Plaha je, i nikada ne živi u koloniji. Hrani se ribama, raznim vodozemcima (žabe), kukcima, i sitnim sisavcima. Na jajima sjede oba roditelja i brinu o mladima. Prilično je rijetka.

Populacije koje žive u Evropi su selice (iznimka su većina populacija koje žive na Pirenejskom poluotoku), dok su populacije koje žive u južnim dijelovima Afrike stanarice.

## Vanjske veze

* Slika Arhivirano 2007-07-29 na Wayback Machine-u

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Crna roda** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Crna roda** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Crna roda** |
# Divlja patka

| Divlja patka
 |
| --- |
|  |
| mužjak divlje patke
 |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Anseriformes  |
| Porodica:
 | Anatidae  |
| Rod:
 | Anas  |
| Vrsta:
 | A. platyrhynchos  |
| Dvojni naziv
 |
| Anas platyrhynchos Linnaeus, 1758. |

Divlja patka, ženka
*Anas platyrhynchos*
**Divlja patka** (lat. *Anas platyrhynchos*), poznata i kao **gluhara**, vrsta je patke koja nastanjuje umjerena i subtropska područja Sjeverne Amerike, Europe, Azije i Australije. Vjerojatno najbolje poznata od svih pataka, pomogla je u uzgajanju brojnih domesticiranih pataka.

## Izgled i ponašanje

Mužjak divlje patke na glavi i vratu ima tamnozeleno perje metalnog sjaja s bijelim prstenom na dnu. Prsa su mu smeđe boje, a trbuh i donja strana krila svijetlosivi. Kratko repno perje je bijelo. Dva srednja repna pera zavinuta su u kovrčice. Kljun je žut i sa strane nazubljen.

Ženka je pokrivena neuglednim svijetlosmeđim i tamnosmeđim perjem koje ima zaštitnu ulogu. Narančaste kratke noge među prstima imaju široke plivaće kožice.

Vrlo brzo leti i dobro pliva. Naraste do 58 centimetara u duljinu. Nastanjuje gusto obrasle obale vodotoka i jezera, bara i močvara, a zimi je uz obrasle obale ušća rijeka. Hrani se biljnom hranom, ali jede i vodene kukce, žabe i ribe.

## Razmnožavanje

Na tlu uz vodu gradi gnijezdo u zaklonu, često u području stabla ili u duplji. Ženka snese do 13 svijetlozelenkastih jaja na kojima sjedi i kasnije se brine za male potrkušce. Živi u čitavoj Europi, a samo najsjevernija područja zimi napušta i seli u susjedna južnija područja. Česta je ptica, lovi se i umjetno uzgaja.

## Reference

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Divlja patka** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Divlja patka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Divlja patka** |
# Žutokljuni labud

| Žutokljuni labud
 |
| --- |
|  |
| Žutokljuni labud u Francuskoj.
 |
|  |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Divizija:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Anseriformes  |
| Porodica:
 | Anatidae  |
| Rod:
 | Cygnus  |
| Vrsta:
 | C. cygnus  |
| Dvojni naziv
 |
| **Cygnus cygnus** L. 1758. |
|  |
| Rasprostranjenost žutokljunoga labuda (žuto-ljeto, plavo-zima, zeleno-cijele godine)
 |

**Žutokljuni labud** (latinski: *Cygnus cygnus*) je vrsta labuda sjeverne hemisfere.

## Opis

Žutokljuni labud izvana sliči crnokljunom labudu. Ima visinu 140-165 cm, s rasponom krila od 205 do 275 cm. Obično teži 7,4 do 14 kg, mužjaci su u prosjeku od 9,8 do 11,4 kg, a ženke 8,2 do 9,2 kg. Labud rekordne težine iz Danske imao je 15,5 kg. Žutokljuni labud smatra se jednom od najtežih letećih ptica. Kljun je dug 9,2 do 11,6 cm. Ima crno-žutu boju.

## Stanište

Žutokljuni labudovi traže široka prostranstva vode u kojoj žive, pogotovo odrasli, jer su stalno u vodi i plivaju. Hrane se vodenim biljkama, koje dosežu svojim dugim vratom.

Žutokljuni labud
*Cygnus cygnus*
## Ponašanje

Unatoč svojoj veličini, izvrsni su letači. Mogu letjeti čak stotine tisuća kilometara, kako bi prezimili u južnoj Europi i istočnoj Aziji. Povremeno posjete Indijski potkontinent i zapadnu Sjevernu Ameriku.

Žutokljuni labudovi su monogamni, jedan par živi zajedno cijeli život. Brinu se o mladuncima duže vrijeme.

Oba roditelja podjednako su angažirana oko izgradnje gnijezda. Mužjak stoji na straži, dok ženka sjedi na jajima. Obično izležu 4-7 jaja (iznimno do 12 jaja). Pilići se izlegu nakon 36 dana. Imaju sivo ili smeđe perje.

## Izvori

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Žutokljuni labud** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Žutokljuni labud** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Žutokljuni labud** |
# Grabljivice

| Grabljivice
 |
| --- |
|  |
| Bukoč (*Pandion haliaetus*)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |

Ptice **grabljivice** (lat. *Raptatores*) je po zastarjeloj klasifikaciji bio zajednički naziv za dva podreda, dnevne grabljivice i noćne grabljivice. Ova podjela zasnivala se na nizu istih ili sličnih osobina (građa kljuna, nogu, krila i sl.) koje su bile rezultat istog načina života (konvergentna evolucija), a ne međusobne srodnosti.

Suvremena sistematika, zasnovana na značajnim anatomskim obilježjima (građa kostura) danas dijeli ovu skupinu na tri različita reda, sokolovke (Falconiformes) i jastrebovke (Accipitiformes) s jedne, i sovovke (Strigiformes) s druge strane, a ime **ptice grabljivice** zadržalo se i koristi se u hrvatskom još samo za red sokolovki.

U suvremenoj sistematici ova ranija skupina nema taksonomsko mjesto niti svoj latinski naziv, a prema nekim autorima, u ovu neformalnu skupinu uključeni su slijedeći redovi:

* **Accipitriformes**
	+ Pandionidae: orao ribič, jedina vrsta ove porodice, s više podvrsta
	+ Accipitridae: jastrebovi, orlovi, škanjci, lunje i supovi
	+ Sagittariidae: sekretar
* **Falconiformes**
	+ Falconidae: sokolovi

Ovo su redovi dnevnih grabljivica, no postoje i noćne grabljivice, sovovke (Strigiformes). Od ovog ranije porodicama brojnog reda, danas postoje još samo dvije porodice, sove (Strigidae) i kukuvije (Tytonidae), dok su poznati fosili još četiri porodice.

Iako ovo nisu jedine ptice koje su mesožderi (veliki broj redova ptica hrani se isključivo ili pretežno mesom), ove ptice imaju neke zajedničke osobine po kojima se razlikuju od drugih. Tu spadaju kljunovi i kandže koji služe za hvatanje, ubijanje i komadanje plijena. Kljunovi su snažni, svinuti poput kuka, a prsti završavaju dugim, srpolikim , snažnim kandžama.
# Klen (riba)

| Klen
 |
| --- |
|  |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Actinopterygii  |
| Red:
 | Cypriniformes  |
| Porodica:
 | Cyprinidae  |
| Rod:
 | *Squalius*  |
| Vrsta:
 | S. cephalus  |
| Dvojni naziv
 |
| **Squalius cephalus** L., 1758. |
| Sinonimi
 |
| *Leuciscus cephalus* (Linnaeus, 1758) |

**Klen** (latinski: *Squalius cephalus*) je slatkovodna riba koja pripada porodici Cyprinidae. Ima izvrsnu sposobnost prilagodbe tako da nastanjuje i tekućice i jezera.

## Opis i građa

Klen ima vretenasto snažno tijelo, prilagođeno plivanju i u pojačanim vodenim strujama. Pokriven je velikim ljuskama označenim crnom trakom. Glava mu je masivna s okruglom njuškom koja natkriva široko rasječena usta. Repna peraja mu je široka i nazubljena, a trbušne su okomito postavljene nad leđnu peraju. Klen mjenja boju prema obojenosti vode, trbušna zona mu je bijela, peraje su mu sivkaste, osim analne i zdjelične koje su narančasto-crvene. Dužina mu varira od 30 do 70 cm, prosječno je težak 500 grama, a može narasti i do 4 kilograma.

## Stanište i ponašanje

Klen živi u tekućicama, svježim ali ne i hladnim, nalazimo ga u srednjim tokovima rijeka, jezera, kanalima i pješćarama. Zimi, klen se smješta u mirne zone blizu vodenih struja, uz šuplje obale, u proljeće klen se kreće dijelovima obale gdje raste vodeno bilje. Ljeti se smješta u zasjedu blizu površine, najčešće u sjeni. U jesen vrtlozi i potopljene prepreke omogućuju mu da najveći dio dana probavi u prehranjivanju. Klen je rasprostranjen po čitavoj Evropi, osim u Skandinaviji.

## Način hranjenja

Klen je svejed hrani se svime što može naći, od mekušaca, ličinka, kukaca, do organskih odpadaka, voća i mahovine. Klen je specifičan po tome što voli miris sira, pa se mamac poprska aromom sira. Veći klenovi hrane se u velikoj mjeri i različitim vrstama manjih riba.

## Razmnožavanje

Klen se razmnožava između aprila i juna, kada temperatura vode dostigne 15°C uz kamenite obale s umjerenim do brzim protokom vode. Mužjaci postaju spolno zreli s četiri godine a ženke s pet. Ženka polaže od 50.000 do 200.000 jajašca u plitkim zonama bogatim kisikom i čista dna. Ikra se lijepi na stabljike, kamenje i ostali dio dna i vali poslije 8 – 12 dana. Mlađ raste sporo i hrani se planktonom i vodenim biljem. Mužjak u vrijeme parenja ima življe boje i prekriven je svadbenim točkama po tijelu i glavi.

## Strani nazivi

*European chub* (engleski); *Döbel* (njemački); *Cavedano* (talijanski); *Chevesne* (francuski); *Голавль* (ruski).

## Galerija

* Klenova glava
* Mladi klen
* Dva mlada klena u plitkom
* Dva klena u Vltavi

## Literatura

* Ribolov Koprivnica: *Klen* Arhivirano 2009-02-07 na Wayback Machine-u

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Klen** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Klen** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Klen** |
# Šaran

| Šaran
 |
| --- |
|  |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Actinopterygii  |
| Red:
 | Cypriniformes  |
| Porodica:
 | Cyprinidae  |
| Rod:
 | Cyprinus  |
| Vrsta:
 | C. carpio  |
| Dvojni naziv
 |
| Cyprinus carpio Linné, 1758. |

Veći primjerak šarana
**Šaran** (*Cyprinus carpio*) riba je iz porodice Cyprinidae. Ima produljeno, debelo tijelo potpuno prekriveno ljuskama. Masivna se glava završava ustima s četiri brka, a usta može produljiti u obliku cijevi kojom šaran pretražuje i usisava hranu s dna. Jedina leđna peraja ima na početku nazubljenu i veoma oštru zraku.

Prema staništu, boja mu varira od bijelo zlatne do smeđe po leđima, a postaje svjetlija s bakrenim odsjajima po bokovima te završava više ili manje svijetlim trbuhom.

## Stanište i ponašanje

Šaran više voli vode stajaćice ili rijeke sporijeg toka, koje se ljeti jako zagriju. Posebno su mu drage vode bogate vodenom vegetacijom, a podnosi maleni postotak otopljenog kisika u vodi. U prvim godinama života šarani rado žive u plovi, ali kada ostare veći primjerci pribjegavaju samotnjačkom životu.

Aktivnost šarana je i noćna i dnevna, ali je u svakom slučaju povezana s temperaturom vode. Ako je voda hladna, šaran ograničava svoje kretanje i prehrambenu aktivnost i troši sve manje energije.

Šaranovo tijelo može biti veliko od 50 do 100 cm. A može živjeti i do 30 godina života.

## Način hranjenja

Tijekom cijeloga života, šarani se hrane ličinkama, kukcima, mekušcima, ali i različitim raslinjem kao što su biljne mladice, sjemenke, korijenje... Neprestano pretražuju taloge do dubine koja zna prelaziti 20 cm. Mladi se hrane planktonom, a stariji mogu, ako treba, postati i grabežljivci.

Šarani su sposobni ustima formirati oblik cijevi kojom tada pretražuju taloge i kopaju po mulju.

## Razmnožavanje

Za razmnožavanje, šaranu je potrebna temperatura vode od barem 20°C tijekom desetak dana. Čim se dostigne ta temperatura, u nekim vodama već u svibnju, ali češće u lipnju ili srpnju, ženke kreću prema travnatim zonama. Tu polažu od 120 000 do 130 000 jajašaca po kilogramu težine što za ženku od 15 kilograma predstavlja više od 1,8 milijuna jajašaca. Mlađ se rađa četiri do pet dana nakon što ih oplode mužjaci.

## Strani nazivi

*Carp* (engleski); *Karpfen*; *Karp* (njemački); *Karp* (poljski), Kapr (češki); *carpa*, *carpio* (talijanski); *karpa* (španjolski); *carpe* (francuski); *сазан, карп (više kao kultivirana forma)* (ruski).

## Vanjske veze

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Šaran** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Šaran** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Šaran** |

* Šaran
* Veći primjerak šarana teškog 75 kilograma
* Šaran u svome prirodnom staništu
* Šaran, Vltava
# Mladica

| Mladica
 |
| --- |
|  |
| Status zaštite
 |
| EN |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Actinopterygii  |
| Red:
 | Salmoniformes  |
| Porodica:
 | Salmonidae  |
| Rod:
 | *Hucho*  |
| Vrsta:
 | H. hucho  |
| Podvrsta:
 |  |
| Dvojni naziv
 |
| Hucho hucho Linnaeus, 1758. |

**Mladica** (lat. *Hucho hucho*) je slatkovodna riba iz porodice *Salmonidae* (pastrmolike ribe). Po dimenzijama je najkrupnija pastrmska riba dunavskog sliva, pa je u literaturi poznata i kao **dunavski losos**.

## Opis

Mladica ima izduženo-valjkasto i mišićavo tijelo, što joj omogućava veoma brzo plivanje, uključujući i veliku početnu brzinu. Tome pomaže veoma snažno repno peraje sa jakim i fleksibilnim zracima.

Škržni poklopci su veliki i široko ih otvara. Leđa su joj smeđe-sivkasta do zelenkasta sa mogućim crvenkastim prelivima, a prema trbuhu postaje bijela. Nijanse boje tijela uveliko ovise o boji riječnog korita i okolnog ambijenta. Izuev abdomena, posuta je crnim pjegama. U sezoni mrijesta, dobija bakarnoljubičaste nijanse. Najveći primjerak Mladice koji je težio 58 kg ulovio je Halil Sofradžija na rijeci Drini 1938. u Jugoslaviji.

## Ekologija i ponašanje

Krupniji primjerci mladice obitavaju u većim dubokim virovima sa skrovitim mestima pod obalom ili stienama, odakle povremeno idu u lov, obično u brzake i prelive - ujutru na ulaze, a uveče na izlaze iz virova.

## Povezano

* Salmonidae
# Jesetre

| Jesetre
 |
| --- |
|  |
| Jesetra
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Nadrazred:
 | Osteichthyes  |
| Razred:
 | Actinopterygii  |
| Red:
 | Acipenseriformes  |
| Podred:
 | Mysticeti  |
| Porodica:
 | **Acipenseridae** (Bonaparte, 1831.) |

**Jesetre** (lat. *Acipenseridae*) su porodica riba iz reda *Acipenseriformes* odnosno razreda *Actinopterygii*. Porodica se sastoji se od 4 roda sa 26 vrsta.
Tijela su im prekrivena koštanim pločama a kostur je od hrskavice. Životni vijek im je dugačak a spolno veoma sporo sazrijevaju, deset i više godina.

Oči jesetre slabo su razvijeni i važnu olugu u traženju hrane čine njezini brkovi.

Jesetre žive na sjevernoj hemisferi po velikim rijekama i jezerima, a neke zalaze i u oceane, a mogu narasti i preko 8 metra dužine (*Huso huso*). Meso im je na cijeni kao i ikra koja se prerađuje u kavijar. Danas su zbog svoje kvalitete ugrožene.

U jadranu živi jadranska (Acipenser naccarii) i atlantska jesetra ili štirjun (*Acipenser sturio*), a u Savi, Dravi i Dunavu kečiga (*Acipenser ruthenus*).

Najveća jesetra ulovljena u Sjvernoj Americi u rijeci Fraser kod Chilliwacka, 2012 godina težila je oko 500 kilograma, i starosti oko 100 godina

## Rodovi

1. Rod Acipenser, 18 vrsta.
2. Rod Huso, dvije vrste
3. Rod Pseudoscaphirhynchus, tri vrste
4. Rod Scaphirhynchus, tri vrste

## Reference

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Jesetre** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Jesetre** |
# Kuna bjelica

| Kuna bjelica
 |
| --- |
|  |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Carnivora  |
| Porodica:
 | Mustelidae  |
| Rod:
 | *Martes*  |
| Vrsta:
 | M. foina  |
| Dvojni naziv
 |
| Martes foina (Erxleben, 1777.) |

Kostur
**Kuna bjelica** (latinski: *Martes foina*) je zvijer iz porodice kuna (Mustelidae). Živi u skoro svim zemljama u kojima i kuna zlatica, a brojnija je u krškim predjelima, nego u kontinentalnom dijelu. U visokim planinama preko ljeta boravi u najvišim predjelima, a zimi se spušta u podnožje.

Nešto je manja od zlatice, noge su joj razmjerno kraće i niže. Dlaka krzna je kraća i nešto svjetlije boje, a mrlja na prsima – po kojoj je dobila ime – bijele je boje. Podgrlac je uvijek manji nego kod zlatice. Tabani i jagodice prstiju su goli.

Vrlo se često nastanjuje u blizini ljudskih naselja, koja zlatica uvijek izbjegava. Voli osamljene gospodarske zgrade, hrpe granja i kamenja i slično. Penje se po drveću, ali ni približno tako vješto kao zlatica.

Po običajima i načinu života u mnogome je slična zlatici. Jednako je okretna i srčana, vješto se penje i skače, dobro pliva i uspješno se provlači kroz najuže pukotine.

Hrani se istim malim kralježnjacima koji su ponekad i dvostruko veći od nje same, često se zadržava u blizini ljudskih naselja, pa će se nahraniti i domaćim životinjama, uglavnom peradi i kunićima.

Bjelica se pari u srpnju i kolovozu, ima jedno leglo godišnje. Mlade nalazimo od travnja do svibnja. Ženka nosi 247-280 dana, jer je i kod bjelice razvijena embriotenija. Koti 3-5, iznimno 7 mladih. Ženka ima 4 sise. Mladi ostaju 34-38 dana slijepi, sišu 6-8 tjedana. Spolno su zreli u dobi između 15-39 mjeseci. Životni vijek bjelice je 10-12 godina.

## Vanjske veze

* Prirodopis Online: porodica kuna Arhivirano 2013-11-27 na Wayback Machine-u
* Magda Sindičić & Dragana Kos: »Istraživanje genske raznolikosti kune bjelice« Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u, u: Lovački vjesnik, 10/2011., str. 14-15.

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Kuna bjelica** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Kuni bjelici** |
# Kune (porodica)

| Kune
 |
| --- |
|  |
| Hermelin (*Mustela erminea*)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Carnivora  |
| Porodica:
 | **Mustelidae** G. Fischer de Waldheim, 1817. |

**Kune** (lat. *Mustelidae*) su porodica psolikih zvijeri. To je porodica u koju pripada vrlo veliki broj vrsta. Razvili su se prije oko 40 milijuna godina (oligocen) usporedo s razvojem glodavaca.

U ovu porodicu pripadaju, primjerice, kuna zlatica, lasica, tvor, hermelin, jazavac i vidra. Ali kada se govori o kunama, u Hrvatskoj se najčešće misli na kunu bjelicu ili, eventualno, na kunu zlaticu.

Zbog krvoločnosti i proždrljivosti čine znatne štete, ali isto i znatne koristi uništavanjem štetnih sitnih glodavaca. U blizini analnog otvora nalaze se žlijezde, koje izlučuju tvar neugodna mirisa. Tim mirisom označuju kune granice područja svojeg stalnog boravišta.

Dlaka im je vrlo fina, pa se u toj porodici nalazi nekoliko hrvatskih najvrjednijih krznaša.

Žive do 2000 metara visine.

## Fizički izgled

Pripadnici porodice kune razlikuju se međusobno po građi tijela, po zubalu i obliku nogu, mnogo više nego što je to slučaj kod ostalih porodica reda mesoždera.

Pripadnici porodice kuna su srednje velike do malene životinje. Najmanje su male lasice, dužine do 20 cm, a najveće divovske vidre koje mogu narasti do 1,8 m i biti teške više od 30 kg.

Ove životinje imaju izduženo, vitko i vrlo gipko tijelo te vrlo niske noge, na kojima imaju 4-5 prsta proviđenih noktima, koje se ne može uvući. Zubalo je potpuno, ima 38 zuba, očnjaci su jaki.

## Prehrana

Jednako tako, imaju i veliki raspon plijena. Jazavac se hrani uglavnom kišnim glistama i puževima, koji čine samo djelić njegove tjelesne težine. Hermelin lovi i zečeve, koji mogu biti i deset puta teži od njih.
Osim navedenog, hrane se raznim malim i srednje velikim sisavcima, pticama do veličine guske, jajima, kukcima, bobicama, voćem i bukvicama.

## Parenje i mladunčad

U vrijeme parenja glasa se kao mačka, inače ciči, frkće, reži.

Mladi dolaze na svijet slijepi, mati ih u slučaju opasnosti prenosi na sigurnije mjesto; trebaju nekoliko tjedana da budu sposobni slijediti majku.

## Sistematika

U porodicu kuna spadaju slijedeće potporodice:

1. kune (*Mustelinae*)
2. euroazijski jazavac (*Melinae*)
3. medojedni jazavac (*Mellivorinae*)
4. američki jazavac (*Taxidiinae*)
5. smrdljivci (*Mephitinae*)
6. vidre (*Lutrinae*)

## Drugi projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Kune** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Kunama** |

## Izvori

* Dragišić, Petar (ur.) *Lovački priručnik*, Lovačka knjiga, Zagreb, 1967.