# Gaston Doumergue

| Gaston Doumergue
 |
| --- |
|  |
|

---

13. predsjednik Francuske 12. predsjednik Treće Republike |
| Mandat 13. lipnja 1924. – 13. lipnja 1931.
 |
| Prethodnik
 | Frédéric François-Marsal (v.d.) |
| Nasljednik
 | Paul Doumer
 |
|

---

79. premijer Francuske
 |
| Mandat 9. prosinca 1913. – 9. lipnja 1914.
 |
| Predsjednik
 | Raymond Poincaré
 |
| Prethodnik
 | Louis Barthou
 |
| Nasljednik
 | Alexandre Ribot
 |
|

---

109. premijer Francuske
 |
| Mandat 9. veljače 1934. – 8. studenog 1934.
 |
| Predsjednik
 | Albert Lebrun
 |
| Prethodnik
 | Édouard Daladier
 |
| Nasljednik
 | Pierre-Étienne Flandin
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 1. kolovoza 1863.  Aigues-Vives, Francuska |
| Smrt
 | 18. lipnja 1937.  Aigues-Vives, Francuska |
| Supružnik
 | Jeanne Doumergue
 |
| Zanimanje
 | advokat, sudac
 |
| Vjera
 | protestantizam
 |

**Pierre-Paul-Henri-Gaston Doumergue** (Aigues-Vives, 1. kolovoza 1863. – Aigues-Vives, 18. lipnja 1937.) je bio francuski političar iz perioda Treće Republike koji je u dva navrata bio premijer te, od 1924. do 1931. godine, predsjednik Francuske. Doumergue je bio izrazito popularan u svoje doba, što je kontrast prema njegovu prethodniku - kontroverznom Alexandreu Millerandu - te se danas smatra jednim od najpopularnijih u historiji Francuske. Uz sve to, bio je i jedini francuski predsjednik protestantske vjeroispovjesti te prvi koji se vjenčao za vrijeme mandata, kada se 1. srpnja 1931. vjenčao sa Jeanne Marie Louise Gaussal.

Rođen je 1863. godine u protestantskoj obitelji te je studirao pravo u Parizu. Nakon što je od 1885. do 1893. držao službenička mjesta u Indokini i Africi, izabran je u Nîmesu za zastupnika bloka radikala i socijalista. U lipnju 1902. imenovan je ministrom za kolonije, što je bila prva od ukupno 11 ministarskih pozicija koje je držao tokom karijere. Godine 1910., izabran je u Senat. Dana 9. prosinca 1913. imenovan je, prvi put, premijerom. Iako se njegov kabinet raspao nakon samo sedam mjeseci, Doumergue je ponovo imenovan ministrom za kolonije u vladama Renéa Vivianija i Aristidea Brianda. Dolaskom Ribota na čelo vlade u ožujku 1917., poslan je u Rusiju kako bi Kerenskog nagovorio da ne sklapa separatni mir s Njemačkom i Austro-Ugarskom. Po povratku u Francusku je izabran za predsjednika Senata.

Nakon što je Alexandre Millerand podnio ostavku, Doumergue je 13. lipnja 1924. godine izabran za predsjednika Republike. Na izborima je pobijedio Paula Painlevéa i Zéphyrina Camélinata. Izbor Doumerguea, čija je ideologija s godinama postala konzervativnija, došao je kao iznenađujuć udarac ljevičarskom bloku *Cartel des Gauches*, koji je imao parlamentarnu većinu te je prisilio Milleranda na ostavku. To je, ipak, dovelo do serije nemira tokom njegova sedmogodišnjeg mandata. Izmijenjeno je čak petnaest vlada, a državom su harali socijalni nemiri uzrokovani početkom Velike depresije. Mandat mu je istekao 13. lipnja 1931., nakon čega se povukao u političku mirovinu. Naslijedio ga je Paul Doumer.

Ipak, zbog velike popularnosti, Doumergue se 1934. vraća u politiku. Nakon uličnih demonstracija 6. veljače 1934., Doumergue je zamijenio Édouarda Daladiera i ponovo postao premijer. Doumergue je planirao formirati vladu nacionalnog jedinstva (*Union Nationale*) zajedno s Andréom Tardieuom i Édouardom Herriotom, no to je propalo. Njegova druga vlada postepeno je slabila, a konačni udarac dogodio se 9. listopada 1934. kada je u atentatu u Marseilleu ubijen njegov ministar vanjskih poslova, Louis Barthou. Zajedno s njim, ubijen je i jugoslavenski kralj Aleksandar I Karađorđević, koji je bio primarna meta. Nakon svih udaraca, Doumergue je 8. studenog 1934. podnio ostavku.

Umro je 18. lipnja 1837. u svom domu u Aigues-Vivesu od posljedica embolije.