# Shin'ichirō Tomonaga

|  |
| --- |
|  **Shin'ichirō Tomonaga 朝永 振一郎** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 31. ožujka 1906.  Tokijo, Japan
 |
| Smrt
 | 8. srpnja 1979.  Tokijo, Japan
 |
| Državljanstvo
 |  japansko
 |
| Narodnost
 | Japanac
 |
| Polje
 | fizika
 |
| Institucija
 | Institut za napredne studije Sveučilište u Tsukubi
 |
| *Alma mater* | Carsko sveučilište u Kjotu
 |
| Poznat po
 | kvantnoj elektrodinamici
 |
| Istaknute nagrade
 |  Nobelova nagrada za fiziku (1965)
 |

**Shin'ichirō Tomonaga**, negdje i **Sin-Itiro Tomonaga** (japanski: 朝永 振一郎; Tokijo, 31. ožujka 1906. - Tokijo, 8. srpnja 1979.), japanski fizičar, posebno utjecajan na polju kvantne elektrodinamike, te dobitnik Nobelove nagrade za fiziku 1965., koju je podijelio s Richardom Feynmanom i Julianom Schwingerom.

## Biografija

Tomonaga je rođen 31. ožujka 1906. u Tokiju, kao drugo dijete i najstariji sin u obitelji uglednog japanskog filozofa, Sanjūra Tomonage. Godine 1926. upisao se na Carsko sveučilište u Kjotu. Jedan od njegovih razrednih kolega u tom periodu bio je i Hideki Jukava, također fizičar i nobelovac. Tokom diplomskog studija, Tomonaga je tri godine radio kao asistent, a nakon diplomiranja, pridružio se istraživačkoj skupini Joshija Nishine na RIKEN-u. Godine 1937., dok je radio u Leipzigu, surađivao je s istraživačkom skupinom koju je vodio Werner Heisenberg. Dvije godine kasnije, vraća se u Japan zbog početka Drugog svjetskog rata, ali uspijeva dovršiti svoju doktorsku disertaciju o nuklearnim materijalima, koristeći rezultate rada što ga je odradio u Leipzigu.

Po povratku u Japan, ubrzo je dobio posao profesora na Tokijskom edukacijskom sveučilištu. Tokom rata se bavio proučavanjem magnetrona, Jukavine teorije o mezonima, ali i vlastite teorije o vremenu. Godine 1948., zajedno sa svojim studentima, ponovo je analizirao rad Sidneyja Dancoffa iz 1939. koji je pokušao, ali bez uspjeha, dokazati da se beskonačni kvantiteti u kvantnoj elektrodinamici mogu međusobno poništiti. Kako bi ubrzao i razjasnio kalkulacije, Tomonaga je primijenio svoju vlastitu teoriju i relativističku metodu baziranu na nerelativističkoj metodu koju su razvili Wolfgang Pauli i Markus Fierz. Tu su njegovi studenti i on otkrili kako je Dancoff previdio jedan termin u perturbacijskom nizu. S tim pojmom, teorija je davala konačni rezultat; tako je Tomonaga, neovisno o Julianu Schwingeru, otkrio renormalizaciju i, istovremeno, izračunao fizikalne veličine poput Lambove promjene.

Sljedeće godine, J. Robert Oppenheimer ga je pozvao u Princeton da radi na Institutu za napredne studije. Sljedeće godine, vraća se u Japan i predlaže Tomonaga-Luttingerovu tekućinu. Godine 1965., Švedska akademija uručila mu je Nobelovu nagradu za fiziku, zbog njegovog rada na polju kvantne elektrodinamike, posebice zbog otkrića renormalizacije. Nagradu je podijelio s Richardom Feynmanom i Julianom Schwingerom. Tomonaga je umro 8. srpnja 1979. godine u Tokiju, od posljedica raka grla.

Godine 1940., Tomonaga se oženio Rijōko Sekiguchi. Zajedno su imali dva sina i jednu kćer.

### Djela

* Tomonaga, Shin'ichirō; Oka, Takeshi (prev.) (1997). *Priča o spinu*. University of Chicago Press. ISBN 0-226-80794-0.

## Povezano

* *Progress of Theoretical Physics*

## Izvori

* Lundqvist, Stig, ur. (1998). *Nobel Lectures in Physics (1963-1970)*. World Scientific. str. 126–39. ISBN 981-02-3404-X.
* Schweber, Sylvan S. (1994). *QED and the Men Who Made It: Dyson, Feynman, Schwinger, and Tomonaga*. Princeton University Press. ISBN 0-691-03327-7.
* Tomonaga's Nobel Prize Lecture.

## Vanjske veze

* Nobel Prize biography
* Fundamental work in quantum electrodynamics, with deep-ploughing consequences for the physics of elementary particles. Arhivirano 2005-11-24 na Wayback Machine-u