Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Harold Urey

|  |
| --- |
| **Harold Clayton Urey** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | (1893-aprila-29)29. aprila 1893. Walkerton, Indiana, SAD
 |
| Smrt
 | 5. januara 1981. (dob: 87) La Jolla, Kalifornija, SAD
 |
| Polje
 | fizikalna kemija
 |
| Institucija
 | Univerzitet u Kopenhagenu Johns Hopkins University Columbia University Institute for Nuclear Studies University of Chicago University of California, San Diego
 |
| *Alma mater* | University of Montana, University of California, Berkeley
 |
| Akademski mentor
 | Gilbert N. Lewis
 |
| Istaknuti studenti
 | Stanley Miller
 |
| Poznat po
 | otkriće deuterija, Miller-Ureyev eksperiment
 |
| Istaknute nagrade
 | Nobelova nagrada za kemiju (1934)
 |

**Harold Klejton Juri** (29. april 1893. - 5. januar 1981.) je bio američki fizikohemičar. Dobio je Nobelovu nagradu za hemiju 1934. za otkriće deuterijuma.

## Rani život

Diplomirao je zoologiju na univerzitetu u Montani. Doktorirao je hemiju izučavajući termodinamiku na univerzitetu u Berkliju. Posle Berklija otišao je kod Nilsa Bora u Kopenhagen da radi na atomskoj strukturi na Institutu za teorijsku fiziku. Posle povratka u SAD 1924. predavao je na Džon Hopkins univerzitetu, a zatim u Kolumbiji.

## Otkriće deuterijuma

Sa Arturom Ruarkom napisao je na engleskom jeziku jednu od prvih knjiga o kvantnoj mehanici i njenoj primeni na atomske i molekularne sisteme. Zainteresovao se za sistematiku nuklearnih jezgara i to ga je dovelo do otkrića deuterijuma.

Deuterijum je izolovao uzastopnom destilacijom tečnog vodonika. Zajedno sa svojim saradnicima demonstrirao je 1931. postojanje teške vode. Za svoj rad na deuterijumu dobio je 1934. Nobelovu nagradu za hemiju.

## Rad na Menhetn projektu

Tokom Drugog svetskog rata radio je sa svojim timom na Kolumbiji na brojnim istraživačkim programima u okviru Menhetn projekta, odnosno razvoja atomske bombe. Razvili su metod gasne difuzije, pomoću koga su razdvajali U-235 od U-238, čime su omogućili proces uranijumskog obogaćenja. Za atomsku bombu je bio potreban uranijum 235, koga je bilo jako malo u prirodnom uranijumu, pa je bilo nužno da se separira od uranijuma 238. Predvodio je sa Pegramom u jesen 1941. diplomatsku misiju u Englesku. Cilj je bio da se uspostavi saradnja na razvoju atomske bombe.

## Kasniji rad i Miler-Jurijev eksperiment

Posle rata je postao profesor hemije na Institutu za nuklearna proučavanja, zatim profesor hemije na univerzitetu Čikago. Radio je na razvoju kozmohemije. Radio je na kiseoniku 18 i razvijao je teorije o količini hemijskih elemenata na zemlji i o njihovoj količini u kozmosu i o evoluciji zvezda. Svoj rad je sumirao u knjizi "Planete: poreklo i razvoj " (1952). Pretpostavljao je sastav rane atmosfere Zemlje bio od amonijaka, metana i vodonika. Stenli Miler iz Čikaga je pokazao da ako se takva mešavina izloži ultraljubičastom zračenju i vodi, da se tada mogu stvoriti aminokiseline (Miler-Jurijev eksperiment).

## Vanjske veze

* National Academy of Sciences biography
* A biography
* Annotated bibliography for Harold Urey from the Alsos Digital Library for Nuclear Issues Arhivirano 2016-08-05 na Wayback Machine-u
# George Grosz

| George Grosz |
| --- |
| dadaizam, Nova objektivnost |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Georg Ehrenfried Groß (1893-jula-26)26. jula 1893. Berlin |
| Smrt | 6. jula 1959. (dob: 65) Berlin |
| Nacionalnost | njemačka, američka (od 1938) |
| Opus |
| Polje | slikanje, crtanje |
| Znamenita djela |
| *Pogreb (posvećn Oscaru Panizzi)* |

**Georg Gros** (njemački: *George Grosz*; \* 26. jul 1893, Berlin – † 6. jul 1959, Berlin) je bio nemački grafičar i slikar.

U Parizu je nakon dodira s futurizmom i dadaističkim ekscesima prešao na političku i socijalnu karikaturu u satiričkim časopisima. Njegov likovni izraz je nemilosrdna kritika nemačkog militarizma i buržoaske klase. Od nemačkog haosa posle Prvog svetskog rata do prvih simptoma nacističkog terora svoju likovnu dokumentaciju objavljivao je u ciklusima grafike: „Bog je s nama“, „Lice vladajuće klase“, „Evo čoveka“ Od slika itiču se „Pomrčina sunca“ i „Nemačka, jedna zimska bajka“. 1932. iselio se u SAD, gde je radio crteže za knjige. Uspomene svog života objavio je 1931. u Nemačkoj, a 1946. u Njujorku pod nazivom "Malo da i veliko ne".

Gros je učestvovao u Spartakističkom ustanku 1919. nakon koga je kraće vreme bio član KP Nemačke; nju je napustio posle posete Sovjetskoj Rusiji 1922. gde ga je razočarao totalitarni karakter komunističke vlasti. Nemačku je napustio pred nacističkim progonima i utočište našao u SAD čiji je državljanin postao 1938. Posle drugog svetskog rata se vratio u Nemačku i živeo u Berlinu. Tamo je i umro od posledica pada niz stepenice nakon jedne noćne pijanke.

Pojavljuje se kao lik u filmu *Maks* iz 2002. godine, gde ga tumači škotski glumac Kevin MekKid.

## Vanjske veze

*  - Ten Dreams Galleries
*  Arhivirano 2012-01-13 na Wayback Machine-u - Mario Vargas Llosa on George Grosz in *TATE ETC.* magazine Spring

2007

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **George Grosz** |
# Vlaho Paljetak

**Vlaho Paljetak** (Dubrovnik, 7. kolovoza 1893. - Zagreb, 2. listopada 1944.), hrvatski šansonijer i skladatelj

Završio je učiteljsku školu u Arbanasima, te radio kao učitelj u Hvaru i Visu, a usporedno je učio pjevanje i violinu, te kao samouk gitaru. Preko Splita, gdje je neko vrijeme bio član malog orkestra koji su vodili Jakov Gotovac i Ivo Tijardović, stigao je u Zagreb. Želio je postati operni tenor. Slučaj je htio da je u Zagrebačkoj operi bilo slobodno mjesto šaptača, a Vlahu je bio potreban stalni posao. Nastupao je pjevajući uz gitaru svoje popijevke i šansone, skladane često na vlastite tekstove. Snimio je 60-ak popijevki, od kojih su najpopularnije: Ajme meni, Na Jadranu plavom, Od one divne noći, Pod starim čempresom, Adio Mare, Popevke sem slagal, Fala, a Marijana (koautor S. Šišić) je stekla svjetsku popularnost.

## Vanjske veze

* Vreme, 24. dec. 1939, str. 13. digitalna.nb.rs
# Lovro Kuhar

| Prežihov Voranc
 |
| --- |
|   |
|  |
| Rođenje
 | Kotlje, 10. kolovoza 1893.
 |
| Smrt
 | Maribor, 18. veljače 1950.
 |

**Lovro Kuhar**, poznat pod pseudonimom **Prežihov Voranc** (1893 - 1950) je bio slovenački pisac, aktivista komunističke – marksističke provinijencije. Borac za socijalnu pravdu i jednakost.

U književnosti je realista, slikar koruških prilika.

## Biografija

Rodio se u selu Kotlje, 10. avgusta 1893. U ranoj mladosti bio je poljoprivrednik, a bavio se i tesarskim poslovima. Kasnije je radio kao fizički radnik u fabrikama u Trstu i Gorici.

Po izbijanju Prvog svjetskog rata 1914. godine mobilisan je u austrougarsku vojsku. 1916. godine dezertira u Italiju.

U razdoblju između dva svjetska rata bavi se političkim radom. Član je KPJ i politički instruktor u više evropskih zemalja. Širi markstističku ideologiju među radnicima, ukazujući na buržoaziju - bogate, kao osnovni uzrok obespravljenosti i siromaštva radnika, učeći da kapitalisti ne kupuju radnikov rad, već radnu snagu amotrizujući je oskudnim nadnicama samo onoliko koliki je donji prag egzistencijalnog minimuma.

Godine 1934. izabran je u CK KPJ (Centralni komitet komunističke partije Jugoslavije). Sudjelovao je kao delegat KPJ na Sedmom kongresu Kominterne. U jesen 1939. godine se ilegalno vraća u Sloveniju - Kraljevina Jugoslavija.

NOB – i , tačnije Osvobodilnoj fronti pristupa 1941.g. Njemačke okupacione snage su ga uhapsile kao ilegalaca 1943. godine i deportovale u koncentracione logore u Zahsenhauzenu i Mauthauzenu. Poslije oslobođenja, u slobodnoj FNRJ – i bio je savezni narodni poslanik.

Umro je u Mariboru, 18. februara 1950.

## Dela

Pisao je romane, novele, eseje, priče, memoare, putopise. U svome književnom radu kao i u životu uopšte bavio se socijalnim temama dosljedan svojoj pravdoljubivosti i realističkom prilazu.

### Romani

* *Požganica* (1939.)
* *Doberdob* (1940.)
* *Jamnica* (1945.)

### Novele

* *Samonikli* (1940.)

### Ostali radovi

* *Boj na požiralniku* (1935.)
* *Ljubezen na odru*
* *Pot na klop*
* *Prvi spopad, Odpustki in Samorasniki*
* *Vodnjak*

## Povezano

* Slovenska književnost

## Reference
# Mae West

| Mae West |
| --- |
| Mae West u *I'm No Angel* (1933) |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Mary Jane West (1893-augusta-17)17. augusta 1893. Woodhaven, New York, SAD |
| Smrt | 22. novembra 1980. (dob: 87) Los Angeles, SAD |
| Supružnik | Frank Wallace (1911–1942) Guido Deiro (1914–1920) |

**Mae West** (17. august 1893 – 22. novembar 1980.) bila je američka glumica, dramatičarka, scenaristica i seks simbol.

Postala je slavna zahvaljujući svojim "sočnim" double entendreima. West se proslavila u vodvilju i na njujorškim pozornicama prije nego što se preselila u Hollywood gdje je radila kao glumica i scenaristica filmskoj industriji. Zbog sadržaja filmova i likova koja je tumačila postala je jedna od najkontroverznijih zvijezda svog vremena, a često se morala boriti s cenzurom.

Nakon završetka filmske karijere nastupala je na pozornicama Las Vegasa i u Britaniji, na radiju i televiziji, te čak snimila rock and roll albume.

## Filmografija

### Dugometražni

* *Night After Night* (1932)
* *She Done Him Wrong* (1933)
* *I'm No Angel* (1933)
* *Belle of the Nineties* (1934)
* *Goin' To Town* (1935)
* *Klondike Annie* (1936)
* *Go West, Young Man* (1936)
* *Every Day's a Holiday* (1937)
* *My Little Chickadee* (1940)
* *The Heat's On* (1943)
* *Myra Breckinridge* (1970)
* *Sextette* (1978)

### Kratkometražni

* *Hollywood on Parade No. A-9* (1933)
* *The Fashion Side of Hollywood* (1935)

## Vanjske veze

* Mae West na sajtu IMDb
* Mae West na Filmskoj bazi podataka TCM (`en`)
* Mae West na Internet Broadway Database (`en`)
* Mae West na Find a Grave
* Mae West Photo Gallery Arhivirano 2004-04-05 na Wayback Machine-u
# Lazar Kaganovič

|  |
| --- |
| Lazar Kaganovič |
|
 |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | 22. novembar 1893.
 |
| Mesto rođenja
 | Kabanj, kod Kijeva, Ruska Imperija
 |
| Datum smrti
 | 25. jul 1991.
 |
| Mesto smrti
 | Moskva, SSSR ({{{država\_smrti}}})
 |
| Državljanstvo
 | Sovjetsko
 |
| Narodnost
 | Jevrej
 |
| Politička partija
 | Komunistička partija Sovjetskog Saveza
 |
| Profesija
 | političar
 |
| Potpis
 |  |
| Mandat(i) |
| Zamenik predsednika Veća ministara Sovjetskog Saveza
 |
| 5. mart 1953. — 29. jun 1957.
 |
| Prethodnik
 | Lavrentij Berija
 |
| Naslednik
 | Anastas Mikojan
 |
| Prvi sekretar CK KP Ukrajine (1. termin)
 |
| 7. april 1925. — 14. jul 1928.
 |
| Prethodnik
 | Emanuel Kviring
 |
| Naslednik
 | Stanislav Kosior
 |
| Prvi sekretar CK KP Ukrajine (2. termin)
 |
| 3. mart 1947. — 26. decembar 1947.
 |
| Prethodnik
 | Nikita Hruščov
 |
| Naslednik
 | Nikita Hruščov
 |
| uredi  |

**Lazar Mojsejevič Kaganovič** (ruski: Lázarь Moiséevič Kaganóvič; 22. novembar 1893 – 25. jul 1991) bio je sovjetski revolucionar i političar.

## Biografija

Rođen je u blizini Kijeva, u jevrejskoj porodici. Godine 1911, postao je član boljševičke partije. Maja 1917, postao je vođa vojne organizacije boljševika u Saratovu. Tokom Oktobarske revolucije, rukovodio je ustaničkim snagama u Gomelju. Posle revolucije, od 1918. do 1922. godine, vršio je mnoge funkcije širom sovjetske Rusije, od Nižnjeg Novgoroda do Turkmenistana.

Tokom jačanja sopstvenog uticaja, Josif Staljin ga je priključio svojoj interesnoj grupi. Kaganovič je 1924. postao član Centralnog komiteta SKP(b), a od 1925. do 1928. bio je skeretar CK Komunističke partije Ukrajine. Godine 1930, postao je član Politbiroa CK SKP(b). U to je vreme bio jedan od provodilaca masovne industrijalizacije i kolektivizacije u SSSR-u.

Zbog lošeg vođenja kolektivizacije u Ukrajini, smatra se jednim od odgovornih za izbijanje velike ukrajinske epidemije gladi 1932-1933. godine. Tokom trajanja velikih čistki unutar SKP(b), Kaganovič je organizovao hapšenja hiljada železničkih radnika i službenika.

Tokom Velikog otadžbinskog rata, bio je komesar za Severnokavkaski i Zakavkaski front. Godine 1943, dobio je titulu heroja socijalističkog rada. Ostatak rata je proveo na funkciji komesara za železnice.

Godine 1947, nakratko je ponovno bio sekretar CK KP Ukrajine, a od 1952. do 1957. godine predsednik Veća ministara Sovjetskog Saveza (premijer). Iako je bio staljinista, Kaganovič je nakon Staljinove smrti još uvek imao određenog uticaja. Međutim, 1957. godine je prisiljen da istupi iz Centralnog komiteta i Prezidijuma SSSR-a. Dobio je posao direktora male fabrike kalijuma na Uralu. Do 1961. je u potpunosti isključen iz partije, te je živeo kao penzioner u Moskvi.

Umro je 1991. godine Moskvi, u svojoj 97. godini života. Sahranjen je na groblju Novodjeviči.

## Reference
# Sylvia Townsend Warner

**Sylvia Townsend Warner** (6.12. 1893 - 1.5. 1978.) bila je engleska spisateljica i pjesnikinja.

## Djela

* *Lolly Willowes, or, The Loving Huntsman* (roman, 1925)
* *Mr. Fortune's Maggot* (1927)
* *The True Heart* (1929)
* *Summer Will Show* (1936)
* *After the Death of Don Juan* (1938)
* *The Corner That Held Them* (1948)
* *The Flint Anchor* (1954)
* *T. H. White: A Biography* (1967)
* *Kingdoms of Elfin* (1978, zbirka novela uglavnom objavljenih u *The New Yorkeru*)

## Fusnote

## Vanjske veze

* The Sylvia Townsend Warner Society
* **Sylvia Townsend Warner Archive**: The Dorset County Museum, Dorchester, Dorset, DT1 1XA - England. Sylvia Townsend Warner / Valentine Ackland Room. Write at least one month in advance for permission to: Susanna Pinney, 7 Southbrook Road, London, SE12 8LH
* Sylvia Townsend Warner Papers Arhivirano 2005-02-09 na Wayback Machine-u at New York Public Library
* Booksellers Bibliography Arhivirano 2007-08-18 na Wayback Machine-u
* biography
# Hippolyte Taine

Portret Hippolytea Taine
**Hippolyte Adolphe Taine** (Vouziers, Ardennes, 21. april 1828. – Pariz, 5. mart 1893.) bio je francuski književni kritičar i historičar. Poznat je po tome što je dao teoretsku podlogu za naturalistički pokret u francuskoj književnosti, kao i jedan od glavnih zagovornika sociološkog pozitivizma, odnosno prvih zagovornika historicističke kritike. Navodi se kako je upravo s njim započeo pokret zvan književni historicizam. Taine je upamćen po trokrakom pristupu kontekstualnog proučavanja umjetničkih djela, temeljenom na aspektima kao što su **rasa, milje i trenutak**.

Taine je imao značajan uticaj na francusku književnost, pri čemu se osobito ističe opus Zole, Bourgeta i Maupassanta.

## Glavna djela

Taineova glavna djela, poredana kronološki:

* 1853 *De personis Platonicis. Essai sur les fables de La Fontaine*
* 1854 *Essai sur Tite-Live*
* 1855 *Voyage aux eaux des Pyrénées*
* 1856 *Les philosophes français du XIXe siècle*
* 1857 *Essais de critique et d'histoire*
* 1860 *La Fontaine et ses fables*
* 1864 *Histoire de la littérature anglaise,* 4 vol. *L'idéalisme anglais, étude sur Carlyle. Le positivisme anglais, étude sur Stuart Mill*
* 1865 *Les écrivains anglais contemporains. Nouveaux essais de critique et d'histoire. \*Philosophie de l'art*
* 1866 *Philosophie de l'art en Italie. Voyage en Italie*
* 1867 *Notes sur Paris. L'idéal dans l'art*
* 1868 *Philosophie de l'art dans les Pays-Bas*
* 1869 *Philosophie de l'art en Grèce*
* 1870 *De l'intelligence,* 2 vol.
* 1871 *Du suffrage universel et de la manière de voter. Un séjour en France de 1792 à 1795. Notes sur l'Angleterre*
* 1876-1894 *Origines de la France contemporaine*:
	+ Vol. I: *L'ancien régime*
	+ Vols. II through IV: *La Révolution*
	+ Vols. V and VI: *Le Régime moderne*
* 1894 *Derniers essais de critique et d'histoire*

## Reference

## Vanjske veze

* Johns Hopkins Guide to Literary Theory (Article on Taine) Arhivirano 2003-01-20 na Wayback Machine-u
* Djela čiji je autor Hippolyte Taine na Projektu Gutenberg
* Monsieur Taine (obituary, March 4, 1893) in *"Eminent persons: Biographies reprinted from the Times, Vol VI, 1893-1894"*, Macmillan & Co., 1897, pp. 11-15

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:  **Louis Léonard de Loménie**  |  **Stolica 25 Académie française**  1878–1893
 | Slijedi:  **Albert Sorel**  |
# Mato Vodopić

| Mato Vodopić
 |
| --- |
|   |
| Rođen
 | 13. prosinca 1816. Dubrovnik
 |
| Umro
 | 13. ožujka 1893. Dubrovnik
 |
| Služba
 | biskup dubrovački
 |
| **Sređivanje infokutija** |

**Mato Vodopić** (Dubrovnik, 13. prosinca 1816. - Dubrovnik, 13. ožujka 1893.), hrvatski teolog, biskup, književnik i prirodoslovac.

## Biografija

Studirao je filozofiju i teologiju u Zadru. Bio je dubrovački biskup od 1882. do 1893. godine. Jedan je od prvih hrvatskih pripovjedača koji je tematski i stilski blizak realizmu. Djelovao je i kao amater prirodoslovac, prikupljajući narodna imena biljaka koje je slao B. Šuleku. Nakon 1849. godine kuća braće Pucić je postala središte okupljanja dubrovačke inteligencije, u kojoj su se često navraćali (osim braće Pucić i Mate Vodopić) Antun Kaznačić, Ivan August Kaznačić, Antun Pasko Kazali, Mato Natali, Pero Marinović, Ivo Vojnović, Frano Supilo i mnogi drugi.

Njegov prvi rad, roman *Marija Konavoka* pisan prema istinitom događaju, ostao je nedovršen, a objavljen je u dijelovima od 1863. Za ovaj roman je zanimljivo da su ga završili Niko Vodopić (Matov brat), Juraj Carić i Marcel Kušar. Njegov drugi rad, kratki roman, *Tužna Jele* je završen 1868. godine, i bio je iznimno popularan među Dubrovčanima i Konavljanima, mnogo puta se ovaj rad i igrao na sceni Dubrovačkih ljetnih igara. Treći njegov rad, nezavršen isto kao prvi, Na doborskijem razvalinam , objavljen je 1881. godine.

Od 1878. do 1884. godine Mato Vodopić je pisao u časopisu *Slovinac*. Još dvije knjige koje je poslije napisao su *Đenevrija*, tiskana u časopisu *Srđ*.

## Djela

* "Marija Konavoka", roman
* "Tužna Jele" (1868.), roman
* "Robinjica" (1875.), romantična poema

## Povezano

* Popis dubrovačkih biskupa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Dubrovačka biskupija Trebinjsko-mrkanska biskupija, apostolski upravitelj** | Nasljednik:
 |
| **Ivan Zafron** | **Josip Marčelić** |

## Reference
# Ljudevit Vukotinović

| Ljudevit Vukotinović
 |
| --- |
|  Ljudevit Vukotinović |
|  |
| Rođenje
 | 13. siječnja 1813.
 |
| Smrt
 | 17. ožujka 1893.
 |
| Zanimanje
 | književnik i političar
 |
| Nacionalnost
 | Hrvat
 |

**Ljudevit Farkaš Vukotinović** (pravo ime **Ljudevit Farkaš**; Zagreb, 13. siječnja 1813. – Zagreb, 17. ožujka 1893.), hrvatski književnik, političar, državni činovnik, znanstvenik i gospodarstvenik. Veliki župan križevački od 1861. do 1867.

## Biografija

**Ljudevit Vukotinović**, spomen-ploča na rodnoj kući
Rođen je u Mletačkoj ulici br. 10 u Zagrebu. Jedan je od hrvatskih preporoditelja. Okušao se kao pjesnik, novelist i dramatičar, a bavio se i botanikom i mineralogijom. Zajedno s Josipom Kalasancijem Schlosserom objavljuje 1869. godine grandiozno djelo Flora Croatica, svojevrsni kompendij biljnih vrsta u Hrvatskoj. Zalagao se za otkup i objavljivanje radova Stjepana Schulzera Miggenburškog, tada najboljeg hrvatskog mikologa.

Također, bio je istaknuti istraživač na području prirodoslovlja. Pisao je o geološkim odnosima u Lici, Samoboru, Zagrebu i Moslavačkoj gori. Autor je prve hrvatske geološke karte. Bio je jasno oprijedjeljeni evolucionist.

Dana 1. siječnja 1867. izabran je među prvima za pravog člana JAZU.

O njegovim životnim postulatima govori misao koju je zabilježio u svojim memoarskim zapisima Mađaronstvo u Hrvatskoj:

> Čim bude Hrvatska više učila i radila, tim će više znati, više valjati, i tim će si također prokrčiti put sigurniji za bolju budućnost svoju.
>
> – Ljudevit Vukotinović

## Djela

### Lirika i drame

* Golub: igrokaz vu chetireh zpeljavanjih, Zagreb, 1832.
* Pervi i zadnji kip: turobna igra v jednom zpelaju, Požun (Bratislava), 1833.
* Pěsme i pripovědka, Zagreb, 1840.
* Ruže i tarnje: pěsme, Zagreb, 1841.
* Pěsme domorodne (Pěsmarica), Sbirka 1, Zagreb, 1842.

## Izvori
# Radoslav Lopašić

Spomenik Lopašiću u Karlovcu
**Radoslav Lopašić** (Karlovac, 20. svibnja 1835. - Zagreb, 25. travnja 1893.) je bio hrvatski povjesničar, po struci pravnik i akademik.

## Biografija

Otac Mirko bio je karlovački gradski sudac, u vrijeme Radoslavovoga rođenja načelnik. Oca je izgubio 1838., a nedugo nakon toga 1843. i majku Magdalenu rođenu Dobrilović. Za osmogodišnjega Radoslava brinuo se njegov polubrat Liberat (Ladislav) Lopašić, koji je preuzeo skrbništvo nad Radoslavom.

Bio je povjesnik skromnog ponašanja, ali prebogatih vrela intelektualne snage. Zvali su ga "Živi arhiv". Bio je akademik u Jugoslavenskoj akademiji znanosti i umjetnosti, gospodarski podpredsjednik Matice hrvatske i autor velikog broja historiografskih članaka i više knjiga o povijesti Hrvata.

## Djela

* "Urbar modruški od god. 1486.", Ogulin, 1997. ISBN 953-96363-4-5
* "Bihać i Bihaćka krajina: mjestopisne i poviestne crtice", Matica hrvatska, Zagreb, 1890.
* "Dva hrvatska junaka: Marko Mesić i Luka Ibrišimović", Matica hrvatska, Zagreb, 1888.
* "Karlovac: poviest i mjestopis grada i okolice", Matica hrvatska, Zagreb, 1879.

## Reference
# Mirko Bogović

**Mirko BogovićMirko Bogović** (Varaždin, 2. veljače 1816. - Zagreb, 4. svibnja 1893.), hrvatski pjesnik i političar.

## Biografija

Rođen u Varaždinu, osnovnu školu završio u Križevcima, gimnaziju u Varaždinu. Posvećuje se vojnom pozivu, ali 1840. godine napušta vojsku i studira filozofiju i pravo.

Pisao je lirske pjesme ljubavnog, političkog i domoljubnog sadržaja ("*Ljubice*" 1844., "*Smilje i kovilje*" 1847., "*Domorodni glasi*"); satiričar ("*Strelice*"). Uredio 9. godište "Kola" (1854.) i prvo "Nevena" (1852.).

Za Bachova apsolutizma središnja književna osobnost u Hrvatskoj; jedan je od osnivača hrvatske novele ("*Pripovijesti*") i plodan dramatičar s političkom i socijalnom tendencijom ("*Frankopan*", "*Matija Gubec*", "*Stjepan, posljednji kralj bosanski*", "*Šilo za ognjilo*"). Pisao anakreontske pjesme ("*Vinjage*").

## Djela

Grob Mirka Bogovića na zagrebačkom Mirogoju.
* *Ljubice*, 1844.
* *Smilje i kovilje*, 1847.
* *Domorodni glasi*
* *Strelice*
* *Kola*, 1854.
* *Nevena*, 1852.
* *Matija Gubec*
* *Vinjage*

Drame:

* Matija Gubec
* Stjepan posljednji kralj Bosanski

Pripovijesti:

* Crnogorska osveta
* Grad Gotalovec
* Vidov-dan na Lobor-gradu
* Slava i ljubav
* Šilo za ognjilo
* Krvavi most u Zagrebu
* Ubojstvo na Greben-gradu
# Leland Stanford

|  |
| --- |
| Liland Stanford |
|
 |
|  |
| Biografija |
| Politička partija
 | Republikanska
 |
| uredi  |

**Amasa Liland Stanford** (engleski: *Amasa Leland Stanford*; 9. mart, 1824 – 21. jun, 1893) je bio američki tajkun, industrijalista, političar i osnivač Univerziteta Stanford. Preselio se iz Njujorka u Kaliforniju za vreme zlatne groznice, gde je postao uspešan trgovac i veletrgovac, i nastavio da razvija svoje poslovno carstvo. Odslužio je jedan dvogodišnji mandat kao osmi guverner Kalifornije nakon izbora 1861, a zatim je osam godina bio senator iz Kalifornije. Kao predsednik Sadern pacifik i, počev od 1861. Central pacifik železnice, imao je ogromnu moć u čitavom regionu, i dugotrajan uticaj na Kaliforniju.

## Reference

* "Stanford, Leland". Appletons' Cyclopædia of American Biography. 1900.

## Vanjske veze

* Biografija guvernera Lilanda Stanforda na sajtu Državne biblioteke Kalifornije
* Beyond Capitalism: Leland Stanford's Forgotten Vision, by Lee Altenberg, *Sandstone and Tile*, 1990, Stanford Historical Society
* Penny Postcards: Leland Stanford's store: Michigan Bluff, California Arhivirano 2007-06-19 na Wayback Machine-u
* Stanfordov rasistički govor: „Liland Stanford je u svom inauguracionom obraćanju obećao da će zaštititi državu od 'azijskog đubreta'“ -PBS.org