Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Gottlieb Daimler

|  |
| --- |
| **Gottlieb Daimler** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 17. mart 1834. Schorndorf, Kraljevstvo Württemberg
 |
| Smrt
 | 06. mart 1900. (dob 65.) Cannstatt, Kraljevstvo Württemberg, Nemačko Carstvo
 |
| Polje
 | inženjer, industrijalac, automobilski pionir
 |
| Poznat po
 | Preduzeće Daimler Motors
 |

**Gottlieb Daimler** (Schorndorf, 17. ožujka 1834. - Cannstatt 6. ožujka 1900.) bio je ključna ličnost u proizvodnji plinskog motora te izumu i proizvodnji automobila.

Model Daimlerovog automobila
Rođen u Schorndorfu, služio je vojsci i neko vrijeme studirao mehanički inženjering u inozemstvu dok se nije vratio i studirao tehniku u Stuttgartu. U malom naselju u Stuttgartu, Bad Cannstatt, Daimler je 1885. izradio prvi motocikl, a 1886. prvi automobil na četiri kotača.
# Gottlob Frege

**Fridrih Ludvig Gotlob Frege** (Friedrich Ludwig Gottlob Frege) (1848-1925), nemački matematičar, logičar i filozof. Jedan je od osnivača moderne matematičke logike i analitičke filozofije. Smatra se jednim od najvećih logičara svih vremena.

Najveći deo svoje naučne karijere proveo je na univerzitetu u Jeni. Držao je predavanja iz mnogih oblasti matematike, kao na primer iz analitičke geometrije, diferencijalnih jednačina, mehanike, iako je većina njegovih radova vezanih za matematiku u okviru logike. Njegovi najznačajniji radovi su iz oblasti logike, filozofije matematike i filozofije jezika. Frege je rekao: „Svaki dobar matematičar je makar upola filozof, a svaki dobar filozof je makar upola matematičar.“

Godine 1879, Frege je konstruisao prvu varijantu predikatskog računa. Ona je veoma slična onoj koja se danas koristi, mada Frege koristi drugačiju notaciju. Fregeovo otkriće kvantifikatora koji vezuju promenljive, smatra se jednim od najvećih otkrića devetnaestog veka.

Frege je želeo da pokaže da je celu matematiku moguće svesti na logiku, ali u tome nije uspeo. Razvio je specifičnu filozofiju jezika, koju i danas mnogi filozofi smatraju veoma značajnom.

## Literatura.

* Predrag Janičić. Matematička logika u računarstvu. Matematički fakultet, Beograd 2004. ISBN 86-7589-040-0
* The MacTutor History of Mathematics archive Arhivirano 2009-02-04 na Wayback Machine-u
* Stanford Encyclopedia of Philosophy
# Analitička filozofija

**Analitička filozofija** je skup različitih metodologija i filozofskih tendencija. Nije teško identifikovati analitičke filozofe, ali nije lako utvrditi kriterijume koji su doveli do tog zaključka. Analitička filozofija je ponekad dobijala etikete tipa Oksfordska filozofija, ili lingvistička filozofija, ali takve etikete su prilično nerazumljive. Analitička filozofija nije izričito filozofska škola, pa ni doktrina, pa čak ni skup jasno definisanih propozicija. Analitički filozofi su u velikoj mjeri, iako ne u potpunosti, akademici sa engleskog govornog područja, koji upućuju svoja djela i spise, prvashodno, filozofima engleskog govornog područja.

Savremeni analitički filozofi su uglavnom intelektualni nasljednici Rasela, Mura i Vitgenštejna, grupe filozofa, koji su se svjesno bavili ”filozofskom analizom”, početkom XX vijeka. Analiza, onako kako su je shvatali Rasel i Mur, se ne bavi jezikom ”per se", nego konceptima i propozicijama. S njihove tačke gledišta, analiza je instrument od vitalnog značaja, za razotkrivanje strukture svijeta. Vitgenštejn, u djelu *Tractatus Logico-Philosophicus (1921)*, je indirektno tvrdio, da struktura jezika razotkriva strukturu svijeta; po njemu svaki značajan jezički izraz se može razložiti na atomske sastojke, koji u svom krajnjem obliku predstavljaju pročišćene sastojke stvarnosti. U svom kasnijem djelu, Vitgenštejn je odbacio ovu ”traktanijansku” viziju, koja je uprkos tome imala značajan uticaj na Bečki Krug, dvadesetih godina, kao i na kasniji razvoj logičkog pozitivizma, tridesetih i četrdesetih godina XX vijeka.

Karnap i Ajer, obojica predstavnici pozitivizma, bili su stava da zadatak filozofije nije razotkrivanje eluzivnih metafizičkih istina, nego analiza naučnih hipoteza i teorija.
# Frankfurtska škola

Zgrada *Instituta za društvena istraživanja* u Frankfurtu
**Frankfurtska škola** je naziv koji se koristi za grupu njemačkih neomarksističkih filozofa okupljenih oko *Instituta za društvena istraživanja* (Institut für Sozialforschung) iz Frankfurta na Majni.

## Povijest Instituta za društvena istraživanja

*Institut za društvena istraživanja* utemeljio je kao podružnicu Frankfurtskog sveučilišta - Carl Grünberg 1923. To je bio prvi takav Institut u Njemačkoj, po uzoru na njega kasnije su i druga Sveučilišta osnivala slične istraživalačke odjele, kod nas je ta moda došla 1960-ih, tako je utemeljen 1964. i u Zagrebu *Institut za društvena istraživanja*, slijednik kojeg je današnji Institut društvenih znanosti Ivo Pilar.

*Institut für Sozialforschung* okupio je oko sebe većinom lijeve intelektualce marksističkog usmjerenja, koji su se uglavnom kritički odnosili prema praksi u kapitalističkim društvima, ali su isto tako bili kritički nastrojeni i prema praksi prve zemlje socijalizma SSSR-a. Taj njihov interdisciplinarni pristup, u kojem su koristili razne društvene znanosti; filozofiju, sociologiju, politiku, estetiku ii brojene druge znanosti, dobio je kasnije i svoj naziv - **kritička teorija**.

Veliki skok napravljen je kad je direktor Instituta postao filozof Max Horkheimer 1930. koji je uspio okupiti tada vrlo talentirane mlade istraživače: Theodora Adorna, Ericha Fromma, Herberta Marcusea, Waltera Benjamina i druge.
Insitut je pod njegovom upravom radio svega tri godine, već 1933. zatvoren je od strane Nacista. Kako je većina njegovih članova uspjela prebjeći u Sjedinjene Američke Države, već 1934. nanovo je startao s radom, ovaj put na Sveučilištu Kolumbija u New Yorku. Od 1950-ih Institut ponovno djeluje u okviru Sveučilišta Johann Wolfgang Goethe u Frankfurtu na Majni a 1960-ih doživljava svjetsku slavu.

## Glavni protagonisti Frankfurtske škole

* Theodor Adorno
* Walter Benjamin
* Erich Fromm
* Jürgen Habermas
* Axel Honneth
* Max Horkheimer
* Siegfried Kracauer
* Otto Kirchheimer
* Leo Löwenthal
* Herbert Marcuse
* Oskar Negt
* Franz L. Neumann
* Franz Oppenheimer
* Friedrich Pollock
* Alfred Schmidt
* Alfred Sohn-Rethel
* Karl A. Wittfogel

## Vanjske veze

* Povijest Frankfurtske škole na portalu Instituta za društvena istraživanja, Frankfurt Arhivirano 2006-01-09 na Wayback Machine-u (`de`)
# Ljetne olimpijske igre 1936.

**XI. Olimpijske igre - Berlin 1936**

| XI. Olimpijske igre - Berlin 1936
 |
| --- |
|  |
|
 |
| **Opći podaci** |
| **Grad domaćin** | Berlin, Njemačka
 |
| **Otvaranje** | 1. kolovoza 1936.
 |
| **Zatvaranje** | 16. kolovoza 1936.
 |
| **Statistika** |
| **Broj država** | 49
 |
| **Broj sportaša** | 4066
 |
| **Broj sportova** | 19
 |
| **Broj takmičenja** | 129
 |

Berlinska olimpijada 1936. godine je jedan od najvećih, najvažnijih, najuspješnijih, ali i najkontroverznijih događaja u olimpijskoj historiji. Međunarodni olimpijski komitet je godine 1931. odlučio da se igre održe u Berlinu, djelomično u nastojanju da se ispravi nepravda zbog berlinske olimpijade zakazane za 1916. godinu, a neodržanu zbog izbijanja prvog svjetskog rata.

U međuvremenu je u Njemačkoj na vlast došla nacistička stranka Adolfa Hitlera. Ona je igre vidjela kao zlatnu priliku da promovira svoj režim, odnosno potvrdi Njemačku kao veliku silu.

Uložen je veliki napor da se igre organiziraju što je bolje moguće, te uz mnogo propagande te korištenja novih medija kao što su film i radio. Berlinska olimpijada je ostala upamćena i kao prva olimpijada, odnosno važniji događaj koji je prenošen putem televizije. Čuvena filmska umjetnica Leni Riefenstahl je igre ovjekovječila u svom dokumentarnom filmu *Olimpijada*, koji se, usprkos svoje propagandne prirode, smatra jednim od najboljih djela tog žanra.

Iako su igre izazvale pozive na bojkot od strane antifašističke javnosti, na same sudionike je olimpijski spektakl imao snažan učinak. Mnogi su na osnovu olimpijade stekli pozitivno mišljenje o nacističkoj Njemačkoj. Crni američki sportaš Jesse Owens je, tako, tvrdio da je bio iznenađen kako mu jedan rasistički režim može iskazivati poštovanje koje nije iskusio u nekim dijelovima vlastite zemlje.

Jugoslavija učestvuje sa 86 sportista u 11 sportova, a jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj.

## Jugoslavija na igrama

Jugoslavija na Igrama u Berlinu učestvuje sa 86 sportista u 12 sportova: atletici, biciklizmu, vaterpolu, gimnastici, veslanju, gimnastici, jedrenju, kajaku i kanuu, mačevanju, plivanju, rvanju i skokovima u vodu.

Jedinu medalju osvojio je gimnastičar Leon Štukelj, osvojivši drugo mesto u vežbi na krugovima. U Berlinu Štukelj je završio svoju olimpijsku karijeru sa ukupno šest medalja – tri zlatne, jednom srebrnom i dve bronzane.

Taj učinak obezbedio mu je titulu najuspešnijeg olimpijca Jugoslavije svih vremena.

Jugoslavija je zauzela 27. mesto među zemljama osvajačima medalja.

## Vanjske veze

* United States Holocaust Memorial Museum - Online Exhibition: Nazi Olympics: Berlin 1936 Arhivirano 2008-04-24 na Wayback Machine-u
* United States Holocaust Memorial Museum - Library Bibliography: 1936 Olympics Arhivirano 2013-09-13 na Wayback Machine-u
*  Arhivirano 2014-01-31 na Archive.is-u
# Ljetne olimpijske igre 1972.

| XX. Olimpijske igre - München 1972
 |
| --- |
|  |
|
 |
| **Opći podaci** |
| **Grad domaćin** | München, Njemačka
 |
| **Otvaranje** | 26. kolovoza 1972.
 |
| **Zatvaranje** | 11. rujna 1972.
 |
| **Statistika** |
| **Broj država** | 121
 |
| **Broj sportaša** | 7123
 |
| **Broj sportova** | 23
 |
| **Broj takmičenja** | 195
 |

**XX. Olimpijske igre - München 1972**. Međunarodni olimpijski komitet je u julu 1966. godine odredio da se XX. Olimpijske igre održe u Münchenu, koji je tada bio dijelom Zapadne Njemačke. München je domaćinstvo izborio u konkurenciji s Detroitom, Madridom i Montrealom.

Slično kao i organizatori tokijske olimpijade osam godina ranije, zapadnonjemački organizatori su Olimpijske igre shvatili kao priliku da svoju zemlju predstave kao konačno lišenu mračne prošlosti vezane uz drugi svjetski rat, kao i da pokažu dostignuća njemačkog privrednog čuda. U Igre je uložen veliki novac, sagrađena moderna infrastruktura i niz objekata kojima se München dan-danas ponosi.

Igre su bile službeno označene kao "Sretne igre", i organizatori su inzistirali na opuštenoj atmosferi, nastojeći postići što je moguće veći kontrast sa spektaklom i nacističkim konotacijama berlinske Olimpijade.

Međutim, upravo je ta opuštenost bila jednim od faktora koji je omogućio palestinskim teroristima da izvrše prepad na Olimpijsko selo i otmu izraelske sportaše u događaju koji će postati poznat kao minhenski masakr. To krvoproliće, najveće u historiji Olimpijskih igara, bio je traumatičan događaj koji je zasjenio sva natjecanja. Ali, usprkos svemu, Međunarodni olimpijski komitet je donio kontroverznu odluku da se Igre ipak nastave, nastojeći dokazati kako je olimpijska ideja ipak jača od terorizma.
# Zimske olimpijske igre 1936.

**IV. Zimske olimpijske igre - Garmisch-Partenkirchen 1936**

| IV. Zimske olimpijske igre - Garmisch-Partenkirchen 1936
 |
| --- |
|  |
| **Opći podaci** |
| **Grad domaćin** | Garmisch-Partenkirchen, Njemačka
 |
| **Otvaranje** | 6. veljače 1936.
 |
| **Zatvaranje** | 16. veljače 1936.
 |
| **Statistika** |
| **Broj država** | 28
 |
| **Broj sportaša** | 646
 |
| **Broj sportova** | 4
 |
| **Broj takmičenja** | 17
 |

Igre su održane u bavarskim selima Garmisch i Partenkirchen, koje su posebno za tu prigodu, i na inicijativu Adolfa Hitlera, objedinjene u novu administrativnu cjelinu zvanu Garmisch-Partenkirchen.
# New York University Press

| New York University Press |
| --- |
| Logo NYU Pressa |
| Matično društvo | Univerzitet New York |
| Status | aktivan |
| Osnovano | 1916. |
| Osnivač | Elmer Ellsworth Brown |
| Matična država |  Sjedinjene Države |
| Sjedište |  New York |
| Distribucija | međunarodna |
| Čelnik | Ellen Chodosh (od 2014.) |
| Tip publikacija | knjige |
| Tematika | humanističke i društvene nauke, ekonomija, medicina, itd. |
| Web-stranica | www.nyupress.org |

**New York University Press** (akr. **NYU Press**) je akademski nakladnik u američkom gradu New Yorku odnosno izdavački odsjek Univerziteta New York. Osnovan je 1916. godine od strane tadašnjeg univerzitetskog kancelara E. E. Browna s ciljem izdavanja radova eminentnih stručnjaka. Glavna stručna područja na koje se NYU Press fokusira su afro-, arapsko- i azijsko- i latino-američke studije, američke studije, antropologija, arapska književnost, ekologija, ekonomija, filozofija, historija, invalidnost, judaistika, književnost, komunikologija, kriminalistika, kulturne studije, LGBT studije, medicina, New York, nauka i tehnologija, politologija, pravo, psihologija, radničke studije, religija, sociologija, vojna historija, te ženske i rodne studije.

## Direktori

Direktori CUP-a od 1916. bili su:

* Arthur Huntington Nason (1916–1932)
* bez direktora (1932–1946)
* Jean B. Barr, privremeni (1946–1952)
* Filmore Hyde (1952–1957)
* Wilbur McKee, privremeni (1957–1958)
* William B. Harvey (1958–1966)
* Christopher Kentera (1966–1974)
* Malcolm C. Johnson (1974–1981)
* Colin Jones (1981–1996)
* Niko Pfund (1996–2000)
* Steve Maikowski (2001–2014)
* Ellen Chodosh (2014–danas)

## Reference

## Vanjske veze

* (`en`) Službene stranice New York University Pressa
# Scarlet Pimpernel

**Scarlet Pimpernel** (na engleskom doslovno: *Poljska krika* ili **vidovčica**) je fiktivni lik koga je stvorila anglo-mađarska spisateljica Emma Orczy kao junaka istoimene kazališne predstave, a kasnije i serije historijskih romana. Pod pravim imenom Sir Percy Blakeney živi u doba francuske revolucije kao snobovski aristokrat, da bi se maskirao u tajanstvenog junaka koji francuske aristokrate izbavlja od giljotine.

Pimpernel se prvi put pojavio 1903. godine u kazališnoj predstavi, a potom su romani adaptirani za film i televiziju. Smatra se jednim od najpoznatijih likova engleske popularne kulture u prvoj polovici 20. vijeka.

## Vanjske veze

* Blakeney Manor Arhivirano 2021-01-25 na Wayback Machine-u, additional information and digital copies of all books.
* Public domain audio rendition in MP3 format (based on Project Gutenberg text)
* Besplatna e-knjiga: *The Scarlet Pimpernel* na Projektu Gutenberg
* *The Scarlet Pimpernel* Arhivirano 2009-02-13 na Wayback Machine-u ebook in Tomeraider format
* *The Scarlet Pimpernel* free ebook in PDF, PDB and LIT formats
# Krvava nedjelja (1905)

Pogibija demonstranata u Sankt Peterburgu 1905.
**Krvava nedjelja** (ruski: Кровавое воскресенье) je naziv za događaje 22. januara 1905. godine (9. januara po tadašnjem julijanskom kalendaru) koji su se zbili u Sankt Peterburgu, tadašnjoj prijestolnici Rusko Carstva kada su pripadnici carske vojske otvorili vatru na povorku demonstranata koja je htjela uručiti peticiju caru Nikolaju II u Zimskom dvorcu. Demonstranti, koje je vodio karizmatski pravoslavni svećenik i aktivist Georgij Gapon, su zahtijevali prekid rata sa Japanom, uvođenje općeg pravog glasa, ali prije svega poboljšanje radničkih prava. Nikolaj je na najavu povorke napustio Zimski dvorac i otišao u obližnje Carsko Selo; demonstranti, koji su nosili ikone i careve slike, te pjevali patriotske pjesme, toga nisu bili svjesni, kao ni naređenja pripadnicima vojske i policije da nasilno razbiju demonstracije. U sveopćoj zbrci je, prema službenim podacima, ubijeno 96, a ranjeno 333 osoba; anti-caristička opozicija je kasnije tvrdila da je ubijeno najmanje 4000 ljudi; većina današnjih historičara vjeruje da je ubijeno ili ranjeno oko 1000 ljudi, najvećim dijelom kao posljedica panike i stampeda po gradskim ulicama. Na vijesti o krvoproliću su u Sankt Peterburgu, kao i drugim ruskim gradovima izbili masovni štrajkovi, pa se taj događaj smatra katalizatorom Prve ruske revolucije. Iako je Nikolaj nakon dvije godine iz tih sukoba izašao kao nominalni pobjednik, njegov je režim bio trajno oslabljen zbog toga što je stvorio reputaciju slabića i kukavice, ali prije svega zbog toga što je oružjem nasrnuo na svoje navjernije i najfanatičnije podanike.

## Vanjske veze
# Ruska revolucija 1905.

| Revolucija 1905.
 |
| --- |
|  Manifestacije pred Krvavu nedjelju
 |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Datum
 | 22. januar 1905 – 16. jun 1907
 |
| Lokacija
 | Rusija |
| Ishod
 | pobjeda carističke vlade
* poraz revolucionara
* Nikolaj II ostaje na prijestolju
* Oktobarski manifest
* uvođenje Ustava
 |

 |
| Sukobljene strane
 |
|  caristička vlada
podrška od:

* Ruska vojska
* Ohrana
* Crnostotinaši
* Rusko plemstvo
* Plemićka skupština
 |  revolucionari
podrška od:

* seljaci
* industrijski radnici
* separatisti
* Peterburški sovjet
* Moskovska gradska duma
* PSR
* RSDRP
 |
| Komandanti i vođe
 |
|  Nikolaj II  Sergej Vitte
 |  Viktor Černov  Vladimir Lenjin
 |

**Revolucija 1905. godine**, također poznata pod nazivom **Prva ruska revolucija**, bio je niz masovnih demonstracija, štrajkova, pobuna i političkih previranja u Ruskom Carstvu od 1905. do 1907. godine, odnosno sukob između pristaša i protivnika tadašnjeg apsolutističkog autokratskog režima na čelu sa carem Nikolajem II. Ti su događaji imali mnogobrojne uzroke, vezane uz demografske, ekonomske i kulturne promjene u Rusiji tokom 19. vijeka, ali najviše u tome što političko uređenje nije adekvatno odgovorilo na izazove modernizacije, industrijalizacije i uvođenja kapitalizma. Ti su se procesi negativno odrazili na široke slojeve stanovništva, odnosno postali plodno tlo za ideologije nacionalizma i socijalizma koje su nudile alternativu postojećem poretku. Decenijama akumulirano nezadovoljstvo je, pak, eksplodiralo kada je Rusija doživjela niz neočekivanih poraza u ratu sa Japanom i režim izgubio veliki dio svog dotadašnjeg autoriteta. Iako je Nikolaj uspio zadržati kontrolu nad oružanim snagama i time zaustavio pokušaje vlastitog nasilnog obaranja, nakon nekoliko mjeseci je bio prisiljen na kompromis sa umjerenim frakcijama revolucionara, odnosno reforme temeljem kojih je Rusija postala ograničena ustavna monarhija i uveden višepartijski sistem. Do 1907. su pokušaji daljih i radikalnijih reformi zaustavljen, ali problemi koji su doveli do revolucije nisu riješeni, pa će tinjajuće nezadovoljstvo za vrijeme prvog svjetskog rata eskalirati u još jednoj, ovaj put uspješnoj revoluciji 1917. godine.

## Povezano

* Mladoturska revolucija
* Xinhai revolucija
# Mandžurija

Mandžurija prema raznim definicijama, onu najprihvaćeniju predstavlja sveukupno obojeni dio karte, osim dijela koji se nalazi u Ruskoj Federaciji
**Mandžurija** (kineski 满洲/滿洲, Mănzhōu) je regija na sjeveroistoku Narodne Republike Kine. Graniči na zapadu sa Mongolijom, na sjeveru i sjeveroistoku sa Ruskom Federacijom, na jugoistoku sa Sjevernom Korejom te na moru graniči s Japanom.

Postoji nekoliko definicija o geografskom smještaju i veličini Mandžurije, no jedna od prihvaćenijih jest ta da se prostire od Pekinga pa sjeverno i sjeveroistočno do granice sa susjednim državama.

## Ekonomija

Početkom 1980-ih sjeveroistok Kine je sa samo osam posto stanovništva davao 16% industrijskog proizvoda zemlje i time postao jedna od najbogatijih regija u društvu prividne jednakosti. Međutim, u samo dva desetljeća Mandžurija je znatno nazadovala, te od bogate regije postala sinonim za nerazvijenost i podsjetnik na komunističko ustrojstvo u Kini za vrijeme Mao Ce Tunga, dok su se južniji obalni gradovi veoma uspješno uglavili u globalno gospodarstvo.

## Veze

* Mandžurci
* Mandžukuo

## Vanjske veze

* Članak o Mandžuriji Arhivirano 2007-10-08 na Wayback Machine-u
# Brockton, Massachusetts

| Brokton engleski: *Brockton* |
| --- |
|  |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Sjedinjene Američke Države
 |
| Savezna država
 |  Masačusets
 |
| Okrug
 | Plimut
 |
| Osnovan
 | 1700.
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 93.810
 |
| Gustina stanovništva
 | 167,8 st./km²
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC-5, leti UTC-4
 |
| Nadmorska visina
 | 34 m
 |
| Površina
 | 55,9 km²
 |
| Kopnena površina
 | 55,6 km²
 |
| Vodena površina
 | 0,3 km²
 |
|   |
| BroktonBrokton (Sjedinjenih Država)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 508 / 774
 |
| ZIP kod
 | 02301, 02302, 02303, 02304, 02305
 |
| FIPS kod
 | 25-09000
 |

**Brokton** (engleski: *Brockton*) je grad u američkoj saveznoj državi Masačusets. Po popisu stanovništva iz 2010. u njemu je živelo 93.810 stanovnika.

## Demografija

Prema popisu stanovništva iz 2010. u gradu je živelo 93.810 stanovnika, što je 494 (0,5%) stanovnika manje nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci
 | 54.902 (58,2%)
 | 40.268 (42,9%)
 |
| Afroamerikanci
 | 16.811 (17,8%)
 | 29.276 (31,2%)
 |
| Azijati
 | 2.066 (2,2%)
 | 2.151 (2,3%)
 |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci
 | 7.552 (8,0%)
 | 9.357 (10,0%)
 |
| Ukupno
 | 94.304
 | 93.810
 |

## Reference

## Literatura

* Morris, Richard B. (1996). *Encyclopedia of American History* (Seventh izd.). Collins Reference. ISBN 0062700553.
* Peter C. Mancall, Gary B. Nash, Allan M. Winkler, Charlene Mires, John W. Jeffries, ur. (2009). *Encyclopedia of American History*. Facts on File. ISBN 0816071365.
* Stanley I. Kutler (2002). *Dictionary of American History* (Third izd.). Charles Scribners & Sons. ISBN 0684805332.
* Paul S. Boyer (2001). *The Oxford Companion to United States History*. Oxford University Press. ISBN 0195082095.
* Michael Kazin, Rebecca Edwards, Adam Rothman, ur. (2011). *The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History*. Princeton University Press. ISBN 0691152071.
* Kane, Joseph and Aiken, Charles (2004). *The American Counties: Origins of County Names, Dates of Creation, and Population Data, 1950-2000*. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5036-2.

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Brockton, Massachusetts** |

* United States Census Bureau