# Levant

*Vidi takođe: Sirija (historijska regija)*
*Za ostale upotrebe termina Levant, Levante ili Levantin, vidite Levant (razvrstavanje).*
Levant
**Levant**, u općem značenju Istok ili istočne zemlje, u užem smislu skupni naziv za zemlje koje leže uz obale istočnog Mediterana: Grčku, Tursku, Siriju, Libanon, Izrael, Jordan i Egipat; Grčka se kadšto izuzima iz pojma Levanta. On se uglavnom podudara s pojmom Bliski istok. U antičkom Rimu se za Levant upotrebljavao naziv *Oriens* (istok; od toga je naša riječ Orijent).

Levant je neprecizni geografski termin koji se povijesno odnosio na veliko područje Bliskog istoka južno od planine Taurus. Levant je omeđen na zapadu Sredozemnim morem, a na istoku sjevernom Arapskom pustinjom i Gornjom Mezopotamijom. Levant ne obuhvaća planinu Kavkaz, dijelove Arapskog poluotoka ili Anatolije – iako povremeno uključuje Ciliciju. Sinajski poluotok se također može ubrojiti, ali se najčešće isključuje kao marginalno područje koje tvori kopneni most između Levanta i sjevernog Egipta. Levantinski narodi i kulture povremeno su dominirali regijom između Sinaja i rijeke Nil, ali ta se regija obično isključuje iz geografske definicije Levanta. Za područje koje su domaći i ostali stanovnici nazivali Levant, vidite Imena Levanta.

*Levant* izvorno je u širem smislu označavao "mediteranske zemlje istočno od Italije." Sama riječ potječe iz srednjofrancuskog *levant*, particip od *lever* "podignuti" – kao u *soleil levant* "izlazeće sunce" – od latinskog *levare*. Riječ Levant se stoga odnosi na smjer izlazećeg sunca iz perspektive onih kojih su ga prvi koristili. Po tom značenju jednak je arapskom terminu *Mašrek* koji označava "zemlju gdje sunce izlazi."

Alternativna etimologija riječi pokazuje da termin potječe od *Libanona* - španjolski prevodioci s arapskog koristili su *b* i *v* naizmjenično kao posljedicu svojeg španjolskog izgovora. Stoga Levant označava područja koja okružuju Libanon, koji sâm potječe od arapske riječi za *bijelo* prema snijegom prekrivenim libanonskim planinama.

Naziv **Levantinac** je označavao ljude koji su živjeli u Maloj Aziji tijekom razdoblja Otomanskog carstva, a bili su talijanskog (posebice Mlečani i Đenovljani), francuskog ili nekog drugog mediteranskog podrijetla. Većina njih su bili potomci trgovaca ili stanovnika križarskih država.

Levantinska (levantska) trgovina je ona koju su Europljani u srednjem vijeku vodili sa zemljama Levanta; uglavnom je bila u rukama mediteranskih gradova: Venecije, Genove, Pise, Marseillea, Barcelone i Dubrovnika. Razvila se osobito za križarskih ratova, a europske su zemlje posredovanjem Levanta dolazile do mirodija, pamuka, svile, boje i drugih sirovina. Levantinska trgovina gubi na značenju potkraj 15. i u početku 16. stoljeća.

Kada su Britanci zauzeli Palestinu pri završetku Prvog svjetskog rata, neki novi vladari pejorativno su prilagodili termin za označavanje stanovnika miješanog arapskog i europskog podrijetla ili Europljana (obično Francuza, Talijana ili Grka) koji su se "udomaćili" i prihvatili lokalne običaje i odjeću.

Francuski mandati Sirija i Libanon nazivali su se od 1920 do 1946 levantskim državama. Termin je u to vrijeme postao uobičajen u arheologiji pošto su mnoga važna iskapanja izvršena upravo ondje (Ebla, Mari i Ugarit). Budući da se te države nisu mogle klasificirati kao mezopotamske, sjevernoafričke ili arapske, one su se počele označavati kao "levantinske".

Danas "Levant" najčešće koriste arheolozi i povjesničari kada govore o prapovijesti ili o antičkoj i srednjovjekovnoj povijesti regije (npr. križarski ratovi). Termin se još uvijek povremeno koristi za označavanje modernih ili suvremenih događaja, naroda, država ili dijelova država u istoj regiji koja obuhvaća Izrael, Jordan, Libanon, Palestinu ili Siriju.

## Povezano

* Levantinski arapski
* Povijest Levanta
* Južni Levant
* Kanaan
* Velika Sirija
* Bilad al-Sham
* Mezopotamija
* Vijeće za britansko istraživanje na Levantu