Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Václav Havel

| Václav Havel
 |
| --- |
|  |
|

---

10. predsjednik Čehoslovačke
 |
| Mandat 29. prosinca 1989. – 20. srpnja 1992.
 |
| Prethodnik
 | Gustáv Husák
 |
| Nasljednik
 | *pozicija ukinuta* |
|

---

1. predsjednik Češke
 |
| Mandat 2. veljače 1993. – 2. veljače 1993.
 |
| Prethodnik
 | *pozicija utemeljena* |
| Nasljednik
 | Václav Klaus
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 5. listopada 1936.  Prag, Češka (tada  Čehoslovačka) |
| Smrt
 | 18. prosinca 2011.  Vlčice, Češka
 |
| Politička stranka
 | OF (1989–1993) |
| Supružnik
 | Olga Šplíchalová (1964–1996) Dagmar Veškrnová (1997–2011) |
| Zanimanje
 | pisac, političar
 |
|

---

Potpis
 |
|  |

**Václav Havel** (Prag, 5. listopada 1936. - Hrádeček, 18. prosinca 2011.), češki političar i jedan od ključnih ljudi tijekom pokreta zvanog Baršunasta revolucija.

Rodio se u veoma poduzetnoj i intelektualnoj obitelji koja je bila povezana sa događajima u Češkoj 1920-ih i 1940-ih godina. Baš zbog toga, komunistički režim mu je zabranio da studira nakon završenog potrebnog školovanja. To je razlog zašto je pošao na naukovanje u kemijski laboratorij. Također je dopisno završavao još neke škole. Već kao tinejđer, objavljivao je drame koje su izvođene i donijele mu međunarodni prestiž. Bio je aktivan sudionik pokreta Praško proljeće 1968. godine. Zbog toga je stavljen pod prismotru vlasti koje su ga često zlostavljale. Najdulje je u zatvoru proveo četiri godine.

Jedan od ljudi s kojim se javno svađao je poznati pisac Milan Kundera. Kada je došla 1989. i demokratske promjene su zahvatile Europu, Havel se ponovno uključio u revolucionarno djelovanje. Kao predsjednik organizacije Civilni forum, bio je jedan od onih s kojima su komunisti morali pregovarati. Od 1989. do 1992. bio je deveti predsjednik Čehoslovačke, a od 1993. do 2003. bio je predsjednik Češke u dva mandata. Iako demokratskiji nego Vladimir Mečiar iz susjedne Slovačke, ipak je bio meta kritika i kontroverzi, posebice jer je ukinuo smrtnu kaznu, iz zatvora pustio mnogo onih osuđenih za manje zločine i to što se protivio lustraciji. Također, podržavao je američko-savezničku invaziju na Irak.

Ženio se dva puta, prva supruga Olga nije se sviđala njegovoj majci. Ipak, bila je slavljena kao svetica u očima češkog naroda. Nakon Olgine smrti, drugi put se oženio glumicom, danas poznatom kao Dagmar Havlova.

Kako je Havel bio lančani (strastveni) pušač, dijagnosticiran mu je rak pluća u prosincu 1996. No, uspio ga je pobijediti. Napisao je više drama i knjiga. Dobivao je mnoge nagrade, među kojima i onu Amnesty Internationala Veleposlanik savjesti, zbog njegove borbe za ljudska prava.

## Vanjske veze

* Václav Havel (`en`)(`cz`)
* Václav Havel kao Predsjednik Češke Republike (`cz`)
# Wojciech Jaruzelski

| Wojciech Jaruzelski
 |
| --- |
|  |
|

---

Predsjednik Republike Poljske 1. Predsjednik Treće Poljske Republike |
| Mandat 31. prosinca 1989. – 22. prosinca 1990.
 |
| Premijer(i)
 | Tadeusz Mazowiecki
 |
| Prethodnik
 | *bio predsjednik NRP* |
| Nasljednik
 | Lech Wałęsa
 |
|

---

Predsjednik Narodne Republike Poljske
 |
| Mandat 19. srpnja 1989. – 31. prosinca 1989.
 |
| Premijer
 | Mieczysław Rakowski, Czesław Kiszczak, Tadeusz Mazowiecki
 |
| Prethodnik
 | Državno vijeće Poljske
 |
| Nasljednik
 | *postao predsjednik RP* |
|

---

6. Predsjednik Državnog vijeća Poljske
 |
| Mandat 6. studenog 1985. – 19. srpnja 1989.
 |
| Premijer
 | Zbigniew Messner, Mieczysław Rakowski
 |
| Prethodnik
 | Henryk Jabłoński
 |
| Nasljednik
 | *postao predsjednik* |
|

---

8. Premijer Narodne Republike Poljske
 |
| Mandat 11. veljače 1981. – 6. studenog 1985.
 |
| Predsjednik
 | Henryk Jabłoński (predsjednik Državnog vijeća)
 |
| Prethodnik
 | Józef Pińkowski
 |
| Nasljednik
 | Zbigniew Messner
 |
|

---

6. Prvi sekretar Poljske ujedinjne radničke partije
 |
| Mandat 18. listopada 1981. – 29. srpnja 1989.
 |
| Prethodnik
 | Stanisław Kania
 |
| Nasljednik
 | Mieczysław Rakowski
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 6. srpnja 1923.  Kurów, Poljska
 |
| Smrt
 | 25. svibanj 2014.  Varšava, Poljska
 |
| Supružnik
 | Barbara Jaruzelska
 |
| Zanimanje
 | general
 |

**Wojciech Witold Jaruzelski** (Kurów, 6. srpnja 1923. — Varšava, 25. svibanj 2014) bio je general i poljski komunistički vođa, odgovoran za zabranu i pokušaje slamanja djelovanja sindikata Solidarnost. Posljednji je predsjednik Narodne Republike Poljske i prvi predsjednik demokratske Poljske.

Jaruzelski, koji se rodio u aristokratskoj obitelji, odrastao je na obiteljskom imanju blizu mjesta Bialystok. Kasnije je pohađao katolički internat. Nakon što je potpisan pakt Ribbentrop-Molotov, s obitelji je pobjegao u Litvu gdje mu je umro otac. U Drugom svjetskom ratu sudjelovao je u zauzimanju Berlina.

U poljskoj je vojsci bio od 1945. do 1991., tj. tijekom cijelog Hladnog rata. Godine 1972. susreo se s kubanskim vođom Fidelom Castrom.

Jaruzelski je 2005. primio komemoracijski orden od Vladimira Putina povodom 60. obljetnice pobjede nad Trećim Reichom, što je kritizirao češki predsjednik Václav Klaus zbog uloge Jaruzelskog u invaziji poljske vojske u okviru tadašnjeg Varšavskog pakta na Čehoslovačku 1968. godine. Jaruzelski se potom ispričao češkom narodu.

## Reference
# Deng Xiaoping

Deng Xiaoping
**Deng Xiaoping**  listen (pojednostavljeni kineski: 邓小平; tradicionalni kineski: 鄧小平; pinyin: Dèng Xiǎopíng; Wade-Giles: Teng Hsiao-p'ing; 22. 8. 1904. – 19. 2. 1997) je bio vođa Komunističke partije Kine (KPK). Deng nikada nije vršio dužnost državnog poglavara ili šefa vlade, ali je bio *de facto* vođa Narodne Republike Kine od kasnih 1970ih do ranih 1990ih. Uveo je "socijalizam s kineskim karakteristikama" i kinesku ekonomsku reformu, također poznatu kao "socijalistička tržišna ekonomija".

Deng tvorio jezgro "druge generacije" vodstva KPK. Pod njegovih vodstvom se Kina razvila u jednu od najbrže razvijajućih ekonomija u svijetu dok je Komunistička partija Kina čvrsto zadržala vlast u svojim rukama.

## Vanjske veze

* Obituary, NY Times, February 20, 1997
* Selected Works of Deng Xiaoping Arhivirano 2004-08-10 na Wayback Machine-u
* Life of Deng Xiaoping Arhivirano 2014-01-18 na Wayback Machine-u
* China's former 'first family' (from CNN)
* China officially mourns Deng Xiaoping Arhivirano 2002-11-19 na Wayback Machine-u (from CNN)
* Deng's Free Market Nightmare Arhivirano 2012-07-30 na Wayback Machine-u (Maoist criticism)
* China 2002: Building socialism with Chinese characteristics Arhivirano 2002-08-07 na Library of Congress-u (Communist Party USA)
* China Daily Biography
* Caricature of Deng Xiaoping Arhivirano 2007-06-29 na Wayback Machine-u (Chinese-Tools.com)

Video
* Documentary 52': China on the Catwalk

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:  **Zhang Wentian**  |  **Generalni sekretar Komunističke partije Kine**  1956–1967
 | Slijedi:  **Hu Yaobang**  |
| Prethodi:  **Hua Guofeng**  |  **Predsjednik Centralne vojne komisije KPK**  1981–1989
 | Slijedi:  **Jiang Zemin**  |
| Prethodi:  **nitko**  |  **Predsjednik Centralne vojne komisije NR Kine**  1983–1990
 | Slijedi:  **Jiang Zemin**  |
# Kim Il-sung

| Kim Il-sung 김일성 |
| --- |
|  |
|

---

1. vrhovni vođa Sjeverne Koreje
 |
| Mandat 9. rujna 1948. – 8. srpnja 1994.
 |
| Prethodnik
 | *on sam* (kao predsjednik privremene vlade) |
| Nasljednik
 | Kim Jong-il
 |
|

---

Vječni predsjednik republike
 |
| *Inkumbent* |
| Mandat 5. rujna 1998.
 |
|

---

Predsjednik Sjeverne Koreje
 |
| Mandat 28. prosinca 1972. – 8. srpnja 1994.
 |
| Zamjenik
 | Kim Il
 |
| Prethodnik
 | *pozicija stvorena* |
| Nasljednik
 | *pozicija ukinuta* |
|

---

1. premijer Sjeverne Koreje
 |
| Mandat 9. rujna 1948. – 28. prosinca 1972.
 |
| Zamjenik
 | Kim Il
 |
| Prethodnik
 | *pozicija stvorena* |
| Nasljednik
 | Kim Il
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 15. travnja 1912.  Pjongjang, Sjeverna Koreja (tada  Japanska Koreja) |
| Smrt
 | 8. srpnja 1994.  Pjongjang, Sjeverna Koreja
 |
| Politička stranka
 | Radnička partija Koreje
 |
| Supružnik
 | Kim Jong-suk (umrla 1949.) Kim Song-ae
 |
|

---

Potpis
 |
|  |

**Kim Il-sung**, rođen kao **Kim Sŏng-ju** (korejski: **김일성**, **金日成**; Mangjongdae, 15. travnja 1912. - Pjongjang, 8. srpnja 1994.) je sjevernokorejski političar i državnik.

Rođen je u je u hršćanskoj porodici 15. aprila 1912. godine u selu Mangjongdae, Južnoj Pyongan provinciji u današnjoj Sjevernoj Koreji, koja je tada bila pod japanskom okupacijom. Kim Il Sungov pradeda s majčine strane bio je sveštenik i oba njegova roditelja bili su aktivni članovi crkve.

Bio je severnokorejski političar i državnik. Osnovao je Savez komunističke omladine Koreje 1927. Član je KP postao je 1931. godine. Organizovao je i vodio Korejsku revolucionarnu armiju protiv japanskih osvajača koji su okupirali Koreju. Osnovao je Korejsku radničku partiju 1936. i postao njen predsednik 1945. godine. Obrazovao je Korejsku narodnu armiju 1945. čije je vrhovni komandant postao 1950. godine. Proklamovao je Demokratsku narodnu republiku Koreju 1948. godine. Iste godine preuzeo je mesto predsednika vlade. Predsednik DNR Koreje postao je 1972. godine. Umro je 8. jula 1994. godine od posledica srčanog udara.

Bio je oženjen Kim Jong-suk od 1941. do njenog preminuća 1949. godine, te Kim Song-ae od 1952. do svog preminuća.

Autor je velikog broja dela. Neka od njih objavljena su na srpskohrvatskom jeziku - Memoari *U korak sa vekom* (tri toma), *O stategiji antiimperijalističke borbe na osnovu ideja Djuče i međunarodnim pitanjima*, *Za slobodan i miran novi svet*, *Informisanje nesvrstanih treba da doprinese delu samostalnosti*, *Program u deset tačaka o velikoj konsolidaciji cele nacije za ujedinjenje otađžbine*, *Visoko uzdignuvši revolucionarnu zastavu Djuče do kraja ostvarimo delo socijalizma i komunizma*.

Dva puta je boravio u SFR Jugoslaviji.
# Võ Nguyên Giáp

| Võ Nguyên Giáp |
| --- |
|  |
| **Biografske informacije** |
| **Rođenje** | 25. kolovoza 1911.  An Xa, Vijetnam
 |
| **Smrt** | 4. listopada 2013.  Hanoi, Vijetnam
 |
| **Državljanstvo** |  vijetnamsko
 |
| **Supruga** | Nguyen Thi Quang Thai
 |
| **Karijera** |
| **Služba** | 1944. – 1991.
 |
| **Čin** | general
 |
| **Ratovi** | Prvi indokineski rat Drugi indokineski rat Drugi svjetski rat Vijetnamski rat
 |
| **Važnije bitke** | Vijetnamski rat
* Pad Saigona
 |
| **Rod vojske** | VNA
 |
| **Zapovijedao** | Việt Minh
 |

**Võ Nguyên Giáp** (An Xa, 25. kolovoza 1911. – Hanoi, 4. listopada 2013.) bio je vijetnamski političar general i državnik.

Kao zapovjednik, vodio je Prvi (1946. – 1954.) i Drugi indokineski rat (1960. – 1975.), a bitke u kojima se istaknuo su: Lang Son (1950.), Hoa Bin (1951. – 1952.), Điện Biên Phủ (1954.), Tet ofenziva (1968.), Uskršnja ofenziva (1972.) i završna Operacija Hồ Ší Min (1975.).

Giáp je završio studij ekonomije, bio je novinar, ministar unutarnjih poslova u Hồ Ší Minovoj vladi, vojni zapovjednik Việt Minha, zapovjednik VNA-a, ministar obrane i član politbiroa iz Lao Dong partije.

Vodio je pobjedonosni rat za ujedinjenje Vijetnama.
# Suharto

|  |
| --- |
| Suharto |
|
mini |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | 8. jun 1921.
 |
| Datum smrti
 | 27. januar 2008.
 |
|  |
| Prethodnik
 | Sukarno
 |
| uredi  |

**Suharto** (Suharto, 8. jun 1921 — 27. januar 2008) je bio vojni fašistčki diktator Indonezije. Vlast je preuzeo 1967. državnim udarom od svog prethodnika Sukarna i vladao je do 1998. Pošto je bio radikalni antikomunista, nekoliko 'demokratskih' zapadnih država ga je podržavalo tokom Hladnog rata. Tokom najvećeg dela njegove vladavine, Indonezija je beležila ekonomski rast i industrijalizaciju. Njegova diktatura je dovela do političkih čistki i smrti miliona osumnjičenih komunista i ljudi kineskog porekla. Takođe je donosio zakone protiv komunista i mere koje su imale za cilj da Kinezi navodno ekonomski ne vladaju Indonezijom. Po njegovoj gebelsovskoj propagandi 3% Kineza vladalo je sa 70% ekonomije Indonezije. Suharto je u ekspanzionističkoj politici 1975. stavio portugalsku koloniju Istočni Timor pod vlast Indonezije.

Negova autoritativna fašistička vladavina i povećana korupcija su doveli do nezadovoljstva tokom 1990-ih. Suhartov skoro neosporivi autoritet u Indoneziji je dramatično oslabio usled finansijske krize koja je snizila životni standard Indonežana. Nakon masovnih demonstracija 1998. Suharto je primoran da podnese ostavku, a a njegove zločine mu nikad nije suđeno.

## Reference

## Literatura

* McGlynn, John H. et al., *Indonesia in the Soeharto years. Issue, incidents and images*, Jakarta 2007, KITLV
* Retnowati Abdulgani-Knapp; *Soeharto: The Life and Legacy of Indonesia's Second President: An Authorised Biography*. Marshall Cavendish Editions; ISBN 981-261-340-4, ISBN 978-981-261-340-0

## Vanjske veze

* (`en`) The Lasting Legacy of Suharto (at BBC)
* news.bbc.co.uk, Life in pictures: Indonesia's Suharto BBC
* *Financial Times* obituary Arhivirano 2008-11-21 na Wayback Machine-u
* *The Guardian* obituary
* Obituary in *The Times*, 28 January 2008 Arhivirano 2011-08-09 na Wayback Machine-u
* "Suharto, Inc." Arhivirano 2001-01-28 na Wayback Machine-u May 1999 *Time Magazine* exposé on Suharto's regime and family, published on the first anniversary of Suharto's resignation
* *Shadow Play* Arhivirano 2007-09-14 na Wayback Machine-u — Website accompanying a 2002 Public Broadcasting Service documentary on Indonesia, with emphasis on the Suharto-era and the transition from New Order to Reformation
* "We need to be told" – Article by Australian journalist and Suharto critic John Pilger on the fortieth anniversary of the Transition to the New Order, *New Statesman*, 17 October 2005.
* *Tiger Tales: Indonesia* — Website accompanying a 2002 BBC World Service radio documentary on Indonesia, focusing on early Suharto era. Features interviews with Indonesian generals and victims of the regime. Program is available in streaming RealAudio format.
* "Vengeance with a Smile", Time Magazine, Friday, 15 Jul 1966 Arhivirano 2013-08-27 na Wayback Machine-u
# Muhamed Mosadek

| Muhamed Mosadek |
| --- |
|  |
| Rođenje | 16. 6. 1882. Teheran, Iran  |
| Smrt | 5. 3. 1967. Ahmadabad-e Mosadek, Iran |

**Muhamed Mosadek** (perzijski:  مُحَمَد مُصَدِق‎‎,  mohæmˈmæd(-e) mosædˈdeɣ ; Teheran, 16. 6. 1882. — Ahmadabad-e Mosadek, 5. 3. 1967.) je bio premijer Irana od 1951. do 1953. kada je njegova vlada zbačena državnim udarom u organizaciji britanski MI6 i američka CIA.

Kao poznati pisac, upravnik, advokat i pregovarač, Mosadek je postao premijer Irana 1951. godine. Njegova vlada je uvela niz naprednih društvenih i političkih reformi, kao što su socijalno osiguranje, kontrola zakupa i agrarna reforma. Ipak, najpoznatija politika njegove vlade je bila nacionalizacija iranske naftne idustrije, koja je bila pod britanskom kontrolom od 1913. preko Anglo-perzijske naftne kompanije (danas British Petroleum).

Mosadek je uklonjen sa vlasti u državnom udaru 19. 8. 1953., koji je organizovala i izvela CIA na zahtev MI6 koji je izabrao iranskog generala Fazlolaha Zahedija da nasledi Mosadeka.

Državni udar se često naziva operacija Ajax, po nazivu operacije CIA, dok se u Iranu naziva udar od 28. mordada 1332, po datumu u iranskom kalendaru. Mosadek je bio u zatvoru tri godine, a posle toga je držan u kućnom pritvoru do svoje smrti.
# Zulfikar Ali Bhutto

| Zulfikar Ali Bhutto |
| --- |
| Zulfikar Ali Buto i Ričard Nikson |
| Rođenje | (1928-januara-05)5. januara 1928.  |
| Smrt | 4. aprila 1979. (dob: 51)  |

**Zulfikar Ali Buto** (5. 1. 1928. — 4. 4. 1979) bio je predsednik Pakistana. Od avgusta 1973. bio je predsednik vlade koja je priznala nezavisnost Bangladeša. U julu 1977. vojnim pučem zbacio ga je general Mohamed Zija ul Hak, u martu 1978. osuđen je na smrt pod optužbom da je naredio ubistva političkih protivnika. Obešen je u aprilu 1979.

Kći mu je bila poznata političarka i buduća premijerka Benazir Bhutto.
# Ibn Saud

| Ibn Saud
 |
| --- |
|  |
|  **Kralj Saudijske Arabije** |
| Vladavina
 | 23. 9. 1932. – 9. 11. 1953. |
| Krunidba
 | 23. 9. 1932.
 |
| Prethodnik
 | sam kao kralj Hidžaza i Nadžda
 |
| Nasljednik
 | Saud
 |
| Dinastija
 | Kuća Saud
 |
| Rođenje
 | (1875-januara-15)15. januara 1875. Rijad, Emirat Nadžd
 |
| Smrt
 | 9. novembra 1953. (dob: 78) Taif, Saudijska Arabija
 |
| Vjera
 | islam
 |

**Abdulaziz ibn Abdul-Rahman ibn Faisal ibn Turki ibn Abdulah ibn Muhamed al-Saud** (Rijad, 15. 1. 1875. – Taif, 9. 11. 1953), obično poznat u arapskom svijetu kao **Abdulaziz**, a na Zapadu kao **Ibn Saud**, bio je prvi monarh i utemeljitelj Saudijske Arabije odnosno "treće saudijske države".

Godine 1902. zauzeo je Rijad, rodno mjesto svoje porodice, čime je započeo tri decenije osvajanja i naposljetku je postao vladarom gotovo cijele centralne Arabije. Godine 1922. konsolidirao je kontrolu nad Nadždom i tri godine kasnije osvojio je Hidžaz. Sva navedena područja 1932. postala su dijelom kraljevine Saudijske Arabije. Za vrijeme njegove vladavine 1938. otkrivena su ležišta nafte i nakon Drugog svjetskog rata razvija se snažna naftna industrija. Ibn Saud imao je mnogo djece, uključujući 45 sinova, među kojima je i šest sljedećih saudijskih kraljeva.
# Faisal ibn Abdulaziz al-Saud

| Faisal ibn Abdulaziz al-Saud
 |
| --- |
|  |
|  **Kralj Saudijske Arabije** |
| Vladavina
 | 2. 11. 1964. – 25. 3. 1975. |
| Krunidba
 | 2. 11. 1964.
 |
| Prethodnik
 | Ibn Saud
 |
| Nasljednik
 | Halid
 |
|  |
| Rođenje
 | (1906-aprila-01)1. aprila 1906. Rijad, Emirat Nadžd i Hasa
 |
| Smrt
 | 25. marta 1975. (dob: 68) Rijad, Saudijska Arabija
 |
| Vjera
 | islam
 |

**Faisal ibn Abdulaziz al-Saud** (Rijad, 14. 4. 1906. – Rijad, 25. 3. 1975) bio je kralj Saudijske Arabije od 1964. do 1975. godine. Na vlast je došao nakon dugogodišnje borbe sa ocem Ibn Saudom koga je na kraju uspio prisliti na abdikaciju. Njegovu vladavinu su na unutrašnjem planu obilježila nastojanja da popravi financije zemlje i sprovede određene reforme, među kojima je bilo uvođenje ženskih škola i televizije, a čemu su se protivili konzervativni vjerski krugovi, te teritorijalna organizacija zemlje koja je i danas na snazi. Na vanjskom planu je kao fanatični antikomunist nastavio politiku savezništva sa SAD, istovremeno se suprotstavljajući panarabizmu i nudeći kao alternativu panislamizam. U izraelsko-arapskom sukobu je, međutim, stao na stranu Palestinaca kao i drugih arapskih država, a što je posebno došlo do izražaja u Jomkipurskom ratu kada je, nastojeći natjerati Zapadni svijet da prestane podržavati Izrael pokrenuo veliki naftni embargo koji će dovesti do Prvog naftnog šoka. Taj je događaj doveo do dramatičnog povećanja cijene nafte, te postavio temelje kako današnjeg blagostanja u Saudijskoj Arabiji, tako i modernog svjetskog ekonomskog poretka temeljenog na petrodolarima. Ubrzo nakon toga ga je u atentatu ubio njegov nećak Faisal ibn Musaid.
# Hussein I od Jordana

| Hussein I. حسين بن طلال |
| --- |
|  |
|  **Kralj Hašemitske Kraljevine Jordan** |
| Vladavina
 | 11. kolovoza 1952. – 7. veljače 1999. |
| Prethodnik
 | Talal bin Abdullah
 |
| Nasljednik
 | Abdullah II.
 |
| Supruga
 | Sharifa Dina bint 'Abdu'l-Hamid Muna al-Hussein Alia al Hussein Kraljica Noor Jordanska
 |
| Djeca
 | Alia, Abdullah II., Faisal, Aisha, Zein, Haja, Ali, Hamzah, Hashim, Iman, Raiyah
 |
| Otac
 | Talal bin Abdullah
 |
| Majka
 | Zein al Sharaf Talal
 |
| Rođenje
 | 14. studenog 1935.  Amman, Jordan
 |
| Smrt
 | 7. veljače 1999.  Amman, Jordan
 |

Kralj **Hussein bin Talal**, odnosno **Hussein I., kralj Jordana**, (arapski حسين بن طلال, Aman, 14. studenog 1935. - Aman, 7. veljače 1999.), unuk kralja Abdulaha Ibn Huseina, školovao se u Jordanu i Egiptu te Velikoj Britaniji, a 1952. naslijedio je duševno oboljelog oca na jordanskom tronu i vodio Jordan tijekom svih izraelsko-arapskih ratova idućih desetljeća. Palestinsko pitanje, koje desetljećima dominira jordanskom politikom, nastojao je razrješiti vojnom akcijom kojom je 1970. suzbio i protjerao palestinske organizacije sa jordanskog teritorija. Tijekom Zaljevskog rata 1991. zauzeo je neutralni stav, djelomično pogoršavajući odnose sa Sjedinjenim Američkim Državama. U srpnju 1994. potpisao je mirovni sporazum sa Izraelom i time završio četrdeset i šest godina neprijateljstva između te dve zemlje.
# Chiang Kai-shek

| Chiang Kai-shek 蔣中正 / 蔣介石 |
| --- |
|  |
|

---

1. Predsjednik Nacionalističke vlade Kine
 |
| Mandat 10. listopada 1928. – 15. prosinca 1931.
 |
| Premijer(i)
 | Tan Jankai Soong Tse-ven
 |
| Prethodnik
 | Gu Veijun *(v.d.)* |
| Nasljednik
 | Lin Sen
 |
|

---

3. Predsjednik Nacionalističke vlade Kine
 |
| Mandat 1. kolovoza 1943. – 20. svibnja 1948. Vršitelj dužnosti do 10. listopada 1943. |
| Premijer
 | Soong Tse-ven
 |
| Prethodnik
 | Lin Sen
 |
| Nasljednik
 | **on sam** (kao predsjednik Republike Kine) |
|

---

Predsjednik Republike Kine
 |
| Mandat 20. svibnja 1948. – 21. siječnja 1949. 1. ožujka 1950. - 5. travnja 1975.
 |
| Potpredsjednik
 | **1. mandat:** Li Zongren **2. mandat:** Li Zongren, Chen Cheng, Jen Chia-kan |
| Premijer
 | **1. mandat:** Chang Chun, Vong Ven-hao, Sun Fo **2. mandat:** Jen Hsi-shan, Chen Cheng, Ju Hung-Chun, Chen Cheng, Jen Chia-kan, Chiang Ching-kuo |
| Prethodnik
 | **1. mandat:on sam** (kao predsjednik Nacionalističke vlade Kine) **2. mandat:** Li Zongren *(v.d.)* |
| Nasljednik
 | **1. mandat:** Li Zongren *(v.d.)* **2. mandat:** Jen Chia-kan |
|

---

 |
| Rođenje
 | 31. listopada 1887.  Fenghua, NR Kina
 |
| Smrt
 | 5. travnja 1975.  Taipei, Republika Kina
 |
| Politička stranka
 | Koumintang
 |
| Supružnik
 | Mao Fumei Jao Jecheng (konkubina) Chen Jieru Soong Maj-ling
 |

 **Chiang Kai-shek** (kineski 蔣介石, pinyin: *Jiǎng Jièshí*, Wade-Giles: *Chiang Chieh-shih*; uobičajeno *Chiang Kai-shek*, prema južnjačkom izgovoru; Xikou, 31. listopada 1887. - Taipei, 5. travnja 1975.) je bio kineski vojskovođa i političar.

Upisao vojnu akademiju 1906., a 1907. odlazi u Japan na Državnu vojnu akademiju. Od 1909. do 1911. služio u Japanskoj carskoj vojsci. Bio je jedan od suradnika vođe demokratske revolucije 1911. Sun Jat-sena. Nakon Sun Jat-senove smrti (1925.) postaje vođa Nacionalne stanke, Kuomintanga (KMT, pinyin Guomindang). U prvom građanskom ratu vodio je u savezu s komunistima sjevernu ekspediciju protiv ratnih vođa da ujedini Kinu iz koje je 1928. izašao kao pobjednik.

Tijekom drugog i trećeg građanskog rata (1929.-1936. i 1946.-1949.) - s prekidom za vrijeme rata protiv japanskih okupatora (1937.-1945.) - pokušao je uništiti kineske komuniste, ali nacionalističke su snage poražene te su se morale povući na otok Tajvan, odakle je i dalje obavljao dužnost predsjednika Republike Kine i glavnog tajnika KMT-a do kraja života, nadajući se da će obnoviti vlast nad komunističkom Narodnom Republikom Kinom. Godine 1975., 26 godina nakon što je pobjegao na Tajvan, Čang Kai-šek umire u 87. godini života.