Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Osama bin Laden

Osama bin laden
**Usama ibn Muhamed bin Avad bin Ladin** (10. mart 1957 - 2. maj 2011; arapski: أسامة بن محمد بن عود بن لاد‎), poznatiji kao **Osama bin Laden** (أسامة بن لاد), bio je saudijski građevinski preduzetnik i multimilioner (član veoma bogate porodice Bin Laden) i vođa Al kaide, militantne islamističke organizacije koja je izvela više terorističkih napada širom sveta. FBI ga je 1999. postavio među deset najtraženijih osumnjičenih zbog njegove umešanosti u napade na američke ambasade u Keniji i Tanzaniji 1998. godine. Bin Ladena su likvidirale američke snage u maju 2011. godine.

## Biografija

Malo toga se zna na Zapadu o njegovom životu. Nasledio je životni uspeh od svoga oca, koji je posedovao graditeljsku kompaniju, koja je prosperisala kroz bliske veze sa saudijskom kraljevskom porodicom.

Bin Laden je došao u međunarodnu pažnju 1980-tih u Avganistanu zbog svoje uloge u avganskom otporu protiv sovjetske okupacije. Sovjetski Savez je izvršio invaziju na Avganistan 1979. Tokom mladosti Bin Laden je prolazio kroz islamska fundamentalistička učenja, i gledao je na sovjetsku invaziju kao na neoprostivu agresiju na muslimane. Da pomogne otpor, Bin Laden je osiguravao novac i pomoć, gradio kampove za obuku, i dovodio veliki broj dobrovoljaca iz arapskih zemalja. 1988., pri kraju rata Bin Laden, zajedno sa Egipćaninom Ajmanom al-Zavahrijem osniva Al Kaidu (arapski - *baza*), organizaciju koja, prema američkim zvaničnicima, povezuje i koordinira islamske fundamentalističke grupe širom sveta.

Nakon Zalivskog rata činjenica da se američke snage nalaze na islamskom tlu i potpora Izraelu potiču ga na organizovanje teških napada protiv Zapada. Nakon napada 11. septembra 2001. američke su snage pokrenule *Rat protiv terorizma* koji je izbacio teroriste iz Avganistana i srušio talibansku vladu koja je podržavala Bin Ladena. Nakon toga al Kaida se reorganizuje i sprema za nove napade.

Njegova porodica ga se javno odrekla 1994. godine, neposredno pre nego što je Saudijska Arabija poništila njegovo državljanstvo i nekoliko godina pre napada na Njujork 2001. godine.

## Smrt

Osama bin Laden ubijen je 2. maja po pakistanskom, odnosno 1. po severnoameričkom vremenu u Abotabadu, Pakistan.

## Povezano

* Teorije zavjere oko smrti Osame bin Ladena

## Vanjske veze

* Hunting Bin Laden – PBS Frontline (Nov. 2002)
* FBIS Report, Compilation of Usama Bin Laden Statements 1994 – January 2004 Arhivirano 2015-02-28 na Wayback Machine-u
* FBI's 10 Most Wanted Fugitives poster
* *New Yorker* article on Osama's youth, December 12, 2005
* Full text: bin Laden's 'letter to America', 24 November 2002
* Who is Osama bin Laden, BBC News, 6 December 2009
# Hargeisa

| Hargeisa, Somaliland
 |
| --- |
|  Spmenika iz ere civilnog rata u centru Hargeise.
 |
| **Hergasa na karti Somalilanda i Somalije** |
|  |
| Hargeisa u kratkim crtama
 |
| Region Maroodi Jeex
 |
| Status glavnog grada 1941 (*Britanski Somaliland*)
1991 (*Države Somaliland*)

 |
| Jezici Somali, Arapski i Engleski
 |
| Stanovništvo 0,8 milliona
 |
| Gustina stanovništva 15 osoba/km²
 |
| Religija Suni
 |
| Nadmosrska visina 1326 m
 |
| Vremenska zona (Istočno-Afrička (EAT)
 |
| Razlika u odnosu na Grinič +3
 |
| Kordinate | 9°30′N, 44°0′E |
| Gradonačelnik Husein Mohammoud Jiciir
 |
| Vebsajt Gradska vlada Hargeise Arhivirano 2014-07-18 na Wayback Machine-u
 |

**Hargeisa** (Somali: Hargeysa, Arapski: **هرجيسا**) je glavni i najveći grad *de facto* nezavisne države Somaliland koja je formirana 1991. na teritoriji koja zvanično deo Somalije.Hergaisa je takođe bila kolonijalna prestonica Britanskog Somalilanda od 1941. do 1960.

## Aerodrom

Pogled na deo Hageise
Pista aerodroma pored Hageise je bila od najdužih na svetu (preko 4,5 km). Izgradili su je Sovjeti za vreme hladnog rata. Kada je SSSR odlučio da podrži Etiopiju na uštrb Somalije, Sovjeti su bili zamoljeni da napusti aerodrom. Nešto kasnije aerodrom je iznajmila NASA i služio je kao aerodrom m za hitna sletanja u slušaju da Šatl ne može da doleti do američkog tla.

## Vanjske veze

* Gradska vlada Hargeise Arhivirano 2014-07-18 na Wayback Machine-u
* Ambasador Hotelu Hargeisi Arhivirano 2007-08-13 na Wayback Machine-u
# Arzamas

| Арзамас ruski: Arzamas |
| --- |
|  Crkva u Arzamasu |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Rusija
 |
| Oblast
 | Nižegorodska oblast
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2010) | 106.367
 |
| Položaj
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Vremenska zona
 | UTC+4
 |
| АрзамасАрзамас (Rusije)
 |
| Ostali podaci
 |

**Arzamas** (ruski:*Арзамас*) je grad u Nižnjenovgorodskoj oblasti u Rusiji.

## Geografija

Nalazi se na obalama rijeke Teše (koja je pritoka rijeke Oke), 300 km istočno od Moskve. Geografske koordinate su mu približno 55° 28' sjeverne geografske širine i 43° 52' istočne geografske dužine.

## Historija

Prvi put se spominje 1552. Službeno je grad od 1719.
# Socijalistička partija (Francuska)

| **Socijalistička partijaParti socialiste |
| --- |
|  |
|  |
| Lider
 | Arlem Dezir
 |
|  |
|  |
| Osnovana
 | 1969.
 |
| Sedište
 | Pariz
 |
| Država
 |  Francuska
 |
| Broj članova (2012) | 170.000
 |
|  |
| Ideologija
 | socijaldemokratija, demokratski socijalizam
 |
| **Politička pozicija** | levi centar
 |
| Nacionalna skupština
 |

295 / 577
 |
| Senat
 |

128 / 248
 |
| Evropski parlament
 |

12 / 74
 |
|  |
| Međunarodno članstvo
 | Progresistička alijansa i Socijalistička internacionala
 |
| **Evropska stranka** | Partija evropskog socijalizma
 |
| internet stranica
 |

**Socijalistička partija** (francuski: *Parti Socialiste, PS*) je francuska socijalistička politička partija. To je najveća partija levice u Francuskoj. Osnovana je 1969. kao naslednica francuske sekcije Radničke internacionale.

Partija je prvi put došla na vlast 1981. kada je njen kandidat Fransoa Miteran izabran za predsednika Francuske. Partija je imala većinu u Nacionalnoj skupštini Francuske u periodima 1981-1986 i 1988-1993.

Lionel Žospen je 1995. izgubio predsedničke izbore kada je izabran Žak Širak, kandidat desnice. Na predsedničkim izborima 2007. Nikola Sarkozi je pobedio kandidatkinju levice Segolen Roajal. Na izborima 2012. je pak socijalistički kandidat Fransoa Oland pobedio Sarkozija.

Generalni sekretar Socijalističke parije Francuske je Arlem Dezir (od 2012).

## Vanjske veze

* Zvanična internet prezentacija
* Mladi socijalisti
* Nova deklaracija o principima iz 2008. Arhivirano 2010-05-15 na Wayback Machine-u
# Pokrštavanje Rusa

*Krštenje Kijevljana*, slika Klavdija Lebedeva
**Pokrštavanje Rusa** označava viševekovni proces prelazaka istočnih Slovena sa stare slovenske vere na hrišćanstvo. **Krštenje Rusije** (ruski: Крещение Руси; ukrajinski: Хрещення Русі, bjeloruski: Хрышчэнне Русі) označava proglašenje kršćanstva državnom religijom Kijevske Rusije godine 988.

Iako su Kijevski Rusi više od jednog vijeka bili u bliskom kontaktu s kršćanskim Bizantskim Carstvom, kao i kršćanskim misionarima, pokušaji pokrštavanja nisu urodili trajnim plodom, jer je i plemstvo i običan narod ostao vjeran poganskoj tradiciji. Tek je knez Vladimir I Veliki iz političkih pobuda odlučio poganstvo zamijeniti monoteističkom religijom koja bi njegovoj vlasti dala jači legitimitet. Prema *Povijesti minulih ljeta* je Vladimir 986. poslao izaslanike da prouče običaje i propise četiri religije - judaizma (koga su bili ispovijedali Hazari; islama (koga su ispovijedali Povolški Bugari); katoličanstva (koje su ispovijedali njegovi zapadnoslavenski susjedi te pravoslavlja koje se ispovijedalo u Bizantu. Nastojanje da se ostvari savez s Bizantom i ženidba za kćer cara Vasilija II je Vladimira okrenula pravoslavlju.

Vladimir se prvo krstio u Hersonu, a potom došao u Kijev gdje je krstio svoje sinove i najvažnije boljare. Potom je naredio da se krste svi građani, te razbio sve poganske idole i na ruševinama poganskih hramova sagradio Desetinsku crkvu. Iako se poganstvo dugo zadržalo, pogotovo u sjevernim dijelovima države, gdje se posljednji poganski ustanak bilježi 1071. godine, Vladimirov čin je imao značajne posljedice po Kijevsku Rusiju. Njime se država, kao i istočnoslavenski narodi koji žive na njegovom području, trajno vezali uz Bizant, pravoslavlje te postali odvojeni od zapadne kulture, stvorivši vlastiti identitet.

Godine 1988. je tadašnji SSSR svečano obilježio 1000. godišnjicu tog događaja nastojeći u duhu glasnosti odbaciti rigorozni državni ateizam i pružiti ruku pomirenja Ruskoj pravoslavnoj crkvi i dotada progananjim kršćanskim zajednicama.
# NIN

**NIN** (*Nedeljne informativne novine*) je politički nedeljni informativni magazin iz Beograda. Prvi broj Nedeljnih informativnih novina (NIN) izašao je u Beogradu 26. januara 1935. Posle 26 brojeva zabranjen je septembra 1935. NIN je ponovo počeo da izlazi 7. januara 1951. godine u Beogradu.

## Povezano

* NIN-ova nagrada

## Vanjske veze

* Zvanična internet prezentacija Arhivirano 2006-01-19 na Wayback Machine-u
# Ivica Račan

|  |
| --- |
| Ivica Račan |
|
Račan 2003. |
|

---

7. Premijer Hrvatske
 |
| **Na dužnosti** 27. januar 2000. – 23. decembar 2003.
 |
| Predsjednik
 | Zlatko Tomčić (v.d.) Stjepan Mesić
 |
| Prethodnik
 | Zlatko Mateša
 |
| Nasljednik
 | Ivo Sanader
 |
|

---

9. predsjednik Saveza komunista Hrvatske
 |
| **Na dužnosti** 13. decembar 1989. – 1991
 |
| Predsjednik
 | Ivo Latin
 |
| Predsjednik vlade
 | Antun Milović
 |
| Prethodnik
 | Stanko Stojčević
 |
| Nasljednik
 | *Položaj ukinut* |
|

---

1. predsjednik Socijaldemokratske partije Hrvatske
 |
| **Na dužnosti** 1990 – 2007 (umro na položaju) |
| Prethodnik
 | *Položaj ustanovljen* |
| Nasljednik
 | Željka Antunović (v.d.) |
|

---

 |
| Rođen/a
 | (1944-februara-24)24. februara 1944. Ebersbach, Njemačka
 |
| Umro/la
 | 29. aprila 2007. (dob: 63) Zagreb, Hrvatska
 |
| Politička stranka
 | Savez komunista Jugoslavije (SKJ), Socijaldemokratska partija (SDP)
 |
| Suprug/a
 | Dijana Pleština
 |
| Alma mater
 | Sveučilište u Zagrebu
 |
| Zanimanje
 | Aktivist, političar
 |
| Profesija
 | Advokat
 |
| Religija
 | *nema* (ateist)
 |

**Ivica Račan** (24.2. 1944. - 29.4. 2007.) je hrvatski i bivši jugoslavenski političar, koji je bio dugogodišnji vođa Saveza komunista Hrvatske, odnosno Socijaldemokratske partije Hrvatske, a od 2000. do 2003. i hrvatski premijer. Njegov mandat je poznat pod nazivom Trećesiječanjska vlast.

31.1. 2007. je najavio privremeno povlačenje iz politike zbog zdravstvenih razloga. Na mjestu čelnika SDPH ga je kao v.d. predsjednika stranke zamijenila Željka Antunović. 11.4. 2007. je podnio ostavku na mjesto stranke. Umro je 29.4. u 3 sata ujutro.

Ivica Račan je u historiji višestranačke demokratske Hrvatske postigao rekord po dugovječnosti na čelu jedne veće političke stranke.
Nakon bolesti umro je 29.4.2007. u Zagrebu

## Vanjske veze

* Biographies in Croatian: SDP.hr: Profil Arhivirano 2009-02-27 na Wayback Machine-u, Net.hr, TPortal.hr: Odlazak oca tranzicije Arhivirano 2011-06-10 na Wayback Machine-u, TPortal.hr: Preminuo Ivica Račan, SDP.hr: Ivica Račan - otac Hrvatske demokracije Arhivirano 2011-05-15 na Wayback Machine-u, Jutarnji.hr Arhivirano 2007-12-24 na Wayback Machine-u, Moljac.hr Arhivirano 2009-04-18 na Wayback Machine-u

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:  **Zlatko Mateša**  |  **Premijer Hrvatske**  31. januar 2000 - 23. decembar 2003
 | Slijedi:  **Ivo Sanader**  |
| Stranačke/partijske dužnosti
 |
| Prethodi:  **Stanko Stojčević**  |  **Predsjednik Centralnog komiteta Saveza komunista Hrvatske**  13. decembar 1989 - 1990
 | Slijedi:  **ukinuto**  |
| Prethodi:  **novi položaj**  |  **Predsjednik Socijaldemokratske partije Hrvatske**  30 April 1994 - 11 April 2007
 | Slijedi:  **Željka Antunović** (v.d.) |
# Let 655 kompanije Iran Air

| Iran Air let 655 |
| --- |
| Sličan A300B2-200 |
| Događaj - sažetak |
| Datum | 3. 7. 1988. |
| Tip | vojni incident |
| Mjesto |  vode južno od Kešma, pokrajina Hormuzgan, Hormuški tjesnac (Perzijski zaljev) 26°40′06″N, 56°02′41″E |
| Putnici | 274 |
| Posada | 16 |
| Poginulih | 290 (svi) |
| Preživjelih | 0 |
| Operater | Iran Air |
| Broj repa | EP-IBU |
| Polazište leta |  Aerodrom Mehrabad |
| Zaustavljanje |  Aerodrom Bandar Abas |
| Odredište |  Aerodrom Dubai |

**Iran Air let 655** je bio let iranskog putničkog aviona A300B2-200 od avioprijevoznika *Iran Air* na relaciji Teheran – Bandar Abas – Dubai koji je 3. 7. 1988. završio obaranjem raketom RIM-66 lansiranoj s američke raketne krstarice USS *Vincennes*. Incident se dogodio u iranskom zračnom prostoru iznad iranskih teritorijalnih voda Hormuzgana u Hormuškom tjesnacu (Perzijskom zaljevu) na redovnoj liniji. Poginulo je svih 290 putnika, uključujući 66 djece i 16 članova posade, što avionsku nesreću čini sedmom najsmrtonosnijom u historiji avijacije. Među poginulima bilo je 238 iranskih državljana, 13 emiratskih, 10 indijskih, po 6 pakistanskih i jugoslavenskih, te 1 italijanski. Službeni Washington nikada se nije ispričao Iranu za incident, no 1996. je posredstvom Međunarodnog suda pravde pristao na isplatu 61,800.000 USD odštete porodicama žrtava. Tadašnji američki predsjednik George H. W. Bush svojedobno je izjavio da se nikad neće ispričati za postupke Sjedinjenih Država neovisno o činjenicama, a odgovorni kapetan William C. Rogers naknadno je odlikovan Legijom zaslužnih za služenje između 1987. i 1989. godine. Američki izgovor za rušenje aviona bilo je da je radarski sistem Aegis u njemu prepoznao vojni F-14 Tomcat kojeg koristi iranska ratna avijacija. Avionski incident i indiferentan stav Washingtona dodatno su pogoršali američko-iranske odnose.

## Veze

* Američko-iranski odnosi
* PanAm let 103
* *Rules of Engagement*, epizoda TV-serije *Star Trek: Deep Space Nine* čiji je scenario inspiriran incidentom

## Literatura

* (`en`) ICJ (2001.). *Case Concerning the Aerial Incident of July 3, 1988: v. 1: Islamic Republic of Iran v. United States of America*. Hague: International Court of Justice. ISBN 92-1-070845-8.
* (`en`) Rochlin, Gene I. (1997.). *Trapped in the Net: The Unanticipated Consequences of Computerization*. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 0-691-01080-3.
* (`en`) Rogers, Sharon (1992.). *Storm Center: the USS Vincennes and Iran air flight 655: A Personal Account of Tragedy and Terrorism*. Annapolis, Maryland: US Naval Institute Press. ISBN 1-557-50727-9.

## Izvori
# USS Vincennes (CG-49)

| USS Vincennes (CG-49)
 |
| --- |
|  USS Vincennes (CG-49)
 |
| Državna pripadnost: SAD
 |  |
| Klasa i vrsta
 | Krstarica klase *Ticonderoga* |
| Brodogradilište
 | Ingalls Shipbuilding, Pascagoula
 |
| Kobilica položena
 | 19. listopada 1982.
 |
| Porinuće
 | 14. travnja 1984.
 |
| Stavljen u službu
 | 6. srpnja 1985.
 |
| Povučen iz službe
 | 29. lipnja 2005.
 |
| Status
 | izvan službe
 |
| Karakteristike
 |
| Dužina
 | 173 m
 |
| Širina
 | 16,8 m
 |
| Gaz
 | 10,2 m
 |
| Pogon
 | 4 x General Electric LM 2500 plinske turbine
 |
| Naoružanje
 | 2 x Mk-26 8 x RGM-84 Harpoon 2 x 5"/54 kalibar Mark 45 2 x Phalanx CIWS 2 x Mark 32 trostruke torpedne cijevi
 |

**USS *Vincennes* (CG-49)** je bila treća raketna krstarica klase Ticonderoga u službi američke ratne mornarice te četvrti brod koji nosi to ime.

Trenutačno se nalazi u mornaričkom kompleksu za brodove izvan službe. Od 2008. se očekuje da će u narednih pet godina biti razrezan zajedno s USS *Yorktownom* i USS *Thomas S. Gatesom*.

## Povezano

* Iran Air let 655

## Izvori

## Vanjske veze

* ussvincennes.org
# Bosfor

Bosfor - Landsat satelitski snimak
**Bosfor** ili **Bospor** (grč., *Βόσπορος*, *Bosporos*, tur. *İstanbul boğazı* ili *Boğaz*, "Moreuz") jeste moreuz koji razdvaja evropski dio Turske (Rumelija) od njenog azijskog dijela (Anadolija), pozvezujući Mramorno more, na jugu, sa Crnim morem, na sjeveru. Moreuz je dug 30 km, a širok do 3,700 metara na svom sjevernom ušću; na svom najužem dijelu, između tvrđava Anadoluhisarı ("Anadolijska tvrđava") i Rumelihisarı ("Rumelijska tvrđava"), Bosfora je širok svega 750 metara. Dubina mu varira između 36 i 124 metara u srednjem dijelu.

Obale moreuza su gusto naseljene, i načičkane su mnogim mjestima sa obe strane duž Bosfora, koja sačinjavaju moderni Istanbul, metropolu sa 11 miliona stanovnika.

Danas postoje dva mosta preko Bosfora: prvi je "Bosforski most" (*Boğaziçi Köprüsü* ili "Bosfor I"), koji je dug 1074 metra, završen 1973; drugi je Most Sultana Mehmeda Osvajača (*Sultan Mehmed Fatih Köprüsü* ili "Bosfor II" - vidi sliku), dug 1090 metara, završen 1988, nekih pet kilometara sjeverno od prvog mosta.

Most Sultana Mehmeda Osvajača (*Sultan Mehmed Fatih Köprüsü*)
Godine 1997. morski biolozi William Ryan i Walter Pitman privukli su pažnju svojom hipotezom o potopu. Prema toj hipotezi, Bosfor je star tek oko 7500 godina. Prije toga je Crno more bilo unutarnje more (kao Kaspijsko jezero) u dubodolini čija je površina bila znatno ispod današnje. Tokom otapanja leda iz zadnjeg ledenog doba došlo je do značajnog porasta razine Sredozemnog pa tako i s njim povezanog Mramornog mora. Ogromna masa nagomilane vode u jednom je trenutku probila na najslabijem mjestu prevlaku prema Crnom moru i tako otvorila put snažnoj bujici vode koja je u samo nekoliko dana ili možda tjedana stvorila Bosfor takav kakav je danas. Dokaz za to bi bio duboko u stijene urezan relativno širok vodeni put vrlo ravnog dna, što bi značilo da je brzina kojom se voda kretala bila ogromna. U usporedbi s tim, slapovi Niagare, koji vrlo sporo erodiraju, imaju vrlo razrovano riječno dno. Ipak, hipoteza nije dokazana.

Bosfor se smatra jednim od najvažnijih vodenih putova, jer su preko njega veliki dijelovi Rusije i Europe povezani sa Sredozemljem i svjetskim morima. Pored poljoprivrednih i industrijskih proizvoda, ogroman udjel u robnom transportu tim putem ima i nafta. Zemlje koje leže na istočnoj strani Crnog mora smatraju se, zajedno s naftovodima koji povezuju njihovo zaleđe s Crnim morem, izvoznicama nafte 21. stoljeća, ali i nemirnim područjem. Nakon akcije udruženja Greenpeace kojom su skrenuli pažnju na opasnosti od nesreće u brodskom prometu, postroženi su 2002. uvjeti za prolaz naftnih tankera. Tjesnacem godišnje prođe 50.000 brodova.

Unutar Bosfora je i Zlatni rog, poznati, vrlo dugačak zaljev.

## Kimerski Bospor

**Bospor** može označavati i moreuz između Krima i ušća Dona (danas prolaz Kerč). Još su stari Grci taj Bospor zvali **Kimerski Bospor** kako bi ga razlikovali od ovde opisanog.

Oba su Bospora u vreme Seobe naroda i u srednjem veku smatrani granicom između Evrope i Azije.

## Vanjske veze

* Google Maps link to Bosphorus
# Savez komunista Srbije

**Savez komunista Srbije** (SKS) je bila komunistička partija, odnosno republička organizacija Saveza komunista Jugoslavije u Srbiji.

Osnovana je godine 1945. kao **Komunistička partija Srbije** od dotadašnje pokrajinske organizacije KPJ. Godine 1952. je nakon VI kongresa KPJ promijenila ime u SKS. 1970-ih su u okviru njega kao zasebni entiteti autonomiju stekli Savez komunista Kosova i Savez komunista Vojvodine.

Od donošenja Ustava SFRJ 1974. godine u njemu je sve više jačala nacionalistička struja čiji će predvodnik 1987. postati Slobodan Milošević. Nakon Osme sjednice je Milošević došao na njeno čelo i započeo pokret poznat kao antibirokratska revolucija, zahvaljujući kome su njegove pristaše došle na vlast u Vojvodini, Crnoj Gori i - poslije intervencije JNA - na Kosovu. SK Srbije se tada našao u oštrom sukobu sa Savezom komunista Slovenije koji je početkom 1990. doveo do raspada SKJ na XIV kongresu, a posredno i do raspada SFRJ.

Slično kao i druge republičke organizacije SKJ, SKS se nakon toga formalno "reformirao" ujedinivši se sa tadašnjim Socijalističkim savezom radnog naroda Srbije u Socijalističku partiju Srbije.

## Vođe

* **Sekretar Pokrajinskog komiteta KPJ za Srbiju**
	+ Blagoje Nešković (1941 - 1945)
* **Sekretari Centralnog komiteta Komunističke partije Srbije**
	+ Blagoje Nešković (1945 - 1948)
	+ Petar Stambolić (1948 - mart 1957)
	+ Jovan Veselinov (mart 1957 - septembar 1966)
* **Predsednici Centralnog komiteta Saveza komunista Srbije**
	+ Dobrivoje Radosavljević (septembar 1966 - februar 1968)
	+ Petar Stambolić (februar 1968 - novembar 1968)
	+ Marko Nikezić (novembar 1968 - 26. oktobar 1972)
	+ Tihomir Vlaškalić (26. oktobar 1972 - maj 1982)
	+ Dušan Čkrebić (maj 1982 - 17. maj 1984)
	+ Ivan Stambolić (maj 1984 - maj 1986)
	+ Slobodan Milošević (maj 1986 - 24. maj 1989)
	+ Bogdan Trifunović (24. maj 1989 - 16. jul 1990)
# Darko Pančev

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Darko Pančev Дарко Панчев
 |
| --- |
| Osobne informacije
 |
| Nadimak
 | Kobra s Vardara
 |
| Rođenje
 | 7. rujna 1965. Skoplje, Jugoslavija
 |
| Profesionalni klubovi\*
 |
| **Godina** | **Klub** | **Nastupi (golovi)** |
| 1982.–1988. 1989.–1992. 1992.–1998. 1999. 1999.–2001.
 | FK Vardar FK Crvena zvezda Internazionale Milano F.C. → VfB Leipzig *(posudba)* Fortuna Düsseldorf FC Sion
 | 207 (132) 091 0(94) 019 00(10) 015 0(10) 014 00(5) 005 00(1)
 |
| Reprezentacija
 |
| 1984.–1991. 1993.-1995.
 | Jugoslavija Makedonija
 | 027 0(17) 006 00(1)
 |

 |
| Napomene
 |
| \* Nastupi i (golovi) u profesionalnim klubovima broje se samo za ligu iz koje je klub. |

**Darko Pančev** (makedonski: Дарко Панчев), rođen 7. rujna 1965. godine u Skoplju je bivši jugoslavenski i makedonski nogometaš.

Karijeru je započeo 1982. godine u skopskom Vardaru. Godine 1988. prelazi u Crvenu zvezdu te odlazi u JNA. Po odsluženju vojnog roka, kroz samo par utakmica pokazuje svojim golgeterskim sposobnostima da se radi o napadaču svjetskog formata.

U reprezentaciji Jugoslavije se također ističe efikasnošću. U finalu nacionalnog kupa 1990. godine postiže odlučujući gol, kojim je Crvena zvezda osvojila kup. Iste godine s reprezentacijom sudjeluje na Svjetskom prvenstvu u nogometu u Italiji.

Godine 1991. Pančev je bio strijelac odlučujućeg jedanaesterca u finalu Kupa europskih prvaka, čime je Crvena zvezda osvojila titulu najboljeg kluba na starom kontinentu.

Godine 1992. Pančev potpisuje ugovor za milanski Inter. Međutim, epizoda u Interu nije bila pretjerano uspješna, odigrao je tek 12 utakmica i postigao jedan jedini pogodak. U siječnju 1994. otišao je na posudbu u njemački klub VFB Leipzig, gdje je odigrao 10 utakmica i postigao dva gola. Nakon toga se ponovo vraća u Inter na godinu dana, odakle prelazi u Fortunu Düsseldorf. Karijeru je završio 1997. u švicarskom klubu FC Sion.

Pančev je sezone 1990.-1991. s 34 pogotka bio najbolji strijelac u svim europskim nacionalnim prvenstvima te je trebao dobiti "Zlatnu kopačku", ali je UEFA jugoslavensko prvenstvo proglasila neslužbenim. Nagrada mu je uručena 15 godina kasnije, 3. kolovoza 2006. u Skoplju. Uručili su mu je Dragan Džajić, Michel Platini i Dragan Stojković.

Trenutno Pančev živi u Skoplju te, nakon što je radio u Nogometnom savezu Makedonije, obnaša dužnost sportskog direktora Vardara.

## Reference