# Hatsuyo Oyama

Hatsuyo Oyama 1944. godine.
**Hatsuyo Oyama** (japanski: 小山初代, *, Oyama Hatsuyo*?; Muroran, 10. ožujka 1912. – Qingdao, 23. srpnja 1944.) bila je gejša i nevjenčana supruga japanskog pisca Osamua Dazaija. Dok je radila kao gejša, njezino umjetničko ime bilo je **Beniko** (japanski: 紅子, Beniko?); nadimak koji joj je dao Dazai bio je **Hatsuko** (japanski: ハツコ, Hatsuko?). Kao i mnoge žene iz Dazaijevog života, Oyama je poslužila kao inspiracija za nekoliko ženskih likova iz njegovih priča, među kojima su "HUMAN LOST", "Stotinu pogleda na Fuji" (japanski: 富嶽百景, *, Fugaku Hyakkei*?), "*Ubasute*" (japanski: 姥捨, *"*Ubasute*"*?) i druge priče. U potonjoj, poslužila je kao inspiracija za lik Kazue (japanski: かず枝, *Kazue*?), supruge koja želi umrijeti kako bi se ispričala za nevjeru.

## Biografija

Oyama je rođena 1912. godine u Muroranu na otoku Hokkaidōu kao najstarija kći Tōichirōa Oyame i njegove supruge Kimi (rođene Yoshizawa). Kada je imala deset godina, odnosno 1922. godine, njezin je otac nestao, ostavivši njezinu majku da se sama skrbi za obitelj; iste godine preselili su se u Aomori, gdje je njezina majka radila kao krojačica u *okiyi* *Nozawaya* (japanski: 野沢屋, **Nozawaya**?). U ožujku 1925. godine završila je osnovnu školu u mjestu Ōwani, nakon čega je na majčin negovor počela raditi kao gejša-pripravnica u *ryōteiju* *Tamaya* (japanski: 玉屋, **Tamaya**?), koji se nalazio na istom mjestu gdje je ranije bio *Nozawaya*.

Radeći u *Tamayi*, u rujnu 1927. upoznala je mladića po imenu Shūji Tsushima, koji je tada polazio u Srednju školu Hirosaki te je bio čest gost u *Tamayi*; Tsushima će kasnije postati slavan pod pseudonimom Osamu Dazai. Oyama i mladi Dazai, koji čini se nije znao da je Oyama radila kao gejša, započeli su vezu, a u 30. rujna 1930. godine, Oyama je pobjegla iz *Tamaye* te se u listopadu preselila u Tōkyō, gdje su Dazai i ona zajedno živjeli. Dazai se planirao vjenčati s Oyamom, međutim njegova se obitelj strogo protivila tom vjenčanju; u studenom, Dazaijev najstariji brat, Bunji, doputovao je u Tōkyō kako bi odgovorio brata od vjenčanja, međutim Dazai je bio ustrajan u svojoj namjeri da se oženi Oyamom. Bunji je na kraju pristao, ali pod uvjetom da se taj brak formalno izbriše iz obiteljskog registra, čime bi se obitelj formalno odrekla i Dazaija. Također, obećao mu je slati 120 jena mjesečno dok ne diplomira, ali Dazai, koji je očekivao dio obiteljske imovine, bio je razočaran takvim ishodom. Nakon što je Dazai pristao, Buji je s Oyamom otišao natrag u Aomori kako bi otplatio njezin odlazak iz *Tamaye* i izgladio stvari s vlasnicima.

Međutim, Dazai je 29. studenog 1930. godine pokušao *shinjū* s djevojkom Shimeko Tanabe, koja je i preminula, međutim je preživio; Oyama je bila bijesna, ali uspjeli su se pomiriti te su u prosincu zajedno otišli u *onsen* Ikarigaseki, gdje se Dazai trebao oporaviti od incidenta. Tamo su imali simulirano vjenčanje, međutim nikada nisu formalno registrirali svoj brak.

Osamu Dazai (krajnje desno) i Hatsuyo Oyama (druga s lijeva) u domu Keijiroa Sakabea u Numazuu 1932. godine.
Nakon oporavka, u veljači 1931. godine vratili su se u Tōkyō; Dazai se vratio na studij, a zajedno su započeli "novi bračni život", mada je Dazai ubrzo upao u nove probleme zbog ljevičarskih aktivnosti. U tom su se periodu često selili ili morali skrivati od policije, a Oyama je pomagala svom nevjenčanom suprugu, pri čemu je u ljevičarskim krugovima koristila ime **Sōko Kawasaki** (japanski: 川崎想子, *, Kawasaki Sōko*?). Krajem lipnja 1932., policija ga je ponovo tražila pa je pobjegao i iznajmio stan pod lažnim imenom; tada je saznao za Oyaminu prošlost što ga je, prema vlastitom iskazu, snažno šokiralo. Sljedećeg mjeseca, nakon što ga je Bunji uspio pronaći, Dazai se predao policiji te je potpuno raskrstio s ljevičarskim aktivnostima, iako je do kraja zadržao ljevičarska uvjerenja.

Iako se naizgled smirio i imao uredan suživot s Oyamom, Dazai je u narednom periodu postao ovisan o oksikodonu, što je bila posljedica primanja lijeka tijekom dužeg boravka u bolnici zbog apendicitisa i peritonitisa; po izlasku iz bolnice, Dazai je sve tonuo sve dublje u svoju ovisnost te je 13. listopada 1936. godine u konačnici hospitaliziran u tokijskoj Bolnici Musashino. Oyama ga je pokušala posjetiti, ali kako su joj liječnici zabranili pristup Dazaiju, odlučila je posjetiti njegova prijatelja i rođaka, Zenshirōa Kodatea (japanski: 小館善四郎, *, Kotade Zenshirō*?), studenta likovne umjetnosti, koji je bio hospitaliziran u drugoj bolnici od 10. listopada jer si je pokušao prerezati vene. U jednom trenutku, Oyama je prevarila Dazaija s Kodateom, međutim njih su dvoje odlučili zatajiti to, a nakon puštanja iz bolnice, Kodate je otišao u Tsugaru, gdje je također imao obiteljski dom.

Nakon puštanja, preselio se u stan u Amanumi, gdje je započeo pisati priču engleskog naslova "HUMAN LOST" (srpskohrvatski: "Izgubljeni čovjek"). Krajem mjeseca poslao je Kodateu brzojav s citatom iz tog djela: "*Razmišljam o tišini u srcu tog slavnog, poraženog generala, koji stoji ispod dima svojih gorućih zastava na nekom vrhu na Alpama. Zub za zub. Čaša mlijeka za čašu mlijeka. (Nitko nije kriv.)*". Iako poruka nije imala nikakav skriveni smisao, njezina kriptičnost zbunila je Kodatea, koji je zaključio da je Oyama sve priznala Dazaiju te je, kada se u ožujku 1937. godine vratio u Tōkyō, prvom prilikom otišao do Dazaijevog stana i sve mu priznao. Dazai, naravno, nije imao pojma o tome i bio je shrvan.

Bio je to novi udarac za njega te je nedugo zatim pokušao *shinjū* (dvostruko samoubojstvo) s Oyamom; krajem ožujka, dok su boravili u *onsenu* Tanikawa kraj Minakamija, oboje su se predozirali tabletama za spavanje, ali preživjeli su. Dazai će 1938. godine objaviti priču "*Ubasute*" (japanski: 姥捨, *"*Ubasute*"*?) u kojoj će, kako sam piše, dati "*iskreni izvještaj o tome kako smo Hatsuyo i ja otišli u onsen Minakami da umremo*". U lipnju 1937., Dazai i Oyama prekinuli su svoju vezu; odvojeno su se vratili u Tōkyō, on u svoj stan, a Oyama u Ibuseovu kuću i vjerojatno se više nikada nisu susreli, iako su razmjenjivali pisma. Dazai joj je na rastanku dao 30 jena. Nakon prekida s Dazaijem, Oyama se vratila u Aomori, gdje je kratko pomagala u obiteljskoj ribarnici, ali je kasnije radila po restoranima i barovima kao kuharica.

U nekom se trenutku odlučila vratiti na Hokkaidō unatoč protivljenju obitelji te je putovala po otoku; u tom je periodu upoznala studenta koji se ludo zaljubio u nju i s kojim se zaručila, međutim priča je završila nakon što je studentova obitelj otkrila istinu o Oyaminoj prošlosti. Nedugo zatim upoznala je vojnika po imenu Kiyoshi Nakamura (japanski: 中村清, *, Nakamura Kiyoshi*?); na njegov je nagovor otputovala u Mandžukuo, odakle su otišli u Qingdao i tu se smjestili. Tamo je vodila problematičan život te je navodno bila "žena za utjehu" tamošnjim vojnicima i oficirima. U ranu jesen 1942. godine privremeno se vratila u Japan. Prvo je otišla u Tōkyō, gdje je oko tjedan dana boravila u domu Masujija Ibusea, Dazaijevog bliskog prijatelja i kolege pisca, s čijom je obitelji bila bliska. Tada je otputovala u obiteljsku kuću, gdje je boravila najmanje mjesec dana; tamo se ponovo susrela s Kodateom te ga je motivirala da brzo pronađe dobru djevojku i vjenča se. Nakon toga se ponovo vratila u Tōkyō i boravila u Ibuseovom domu; u tom je periodu imala problema s facijalnom neuralgijom i ptozom, zbog čega je gotovo stalno prekrivala lice maramom. Unatoč inzistiranju Ibuseove obitelji, nakon više od tjedan dana, napustila je Japan i vratila se u Qingdao.

Preminula je 23. srpnja 1944. godine u Kini; imala je 32 godine. Uzrok smrti nije potvrđen, međutim navodi se kako je ili umrla od srčanog udara ili se ubila zbog stalne boli koju je trpjela zbog neuralgije. Njezini su ostaci 23. kolovoza vraćeni u Japan u drvenoj kutiji. Ibuse je 10. travnja 1945. godine rekao Dazaiju za njezinu smrt.

## Reference

## Literatura

* 野原, 一夫 (1998), 太宰治 生涯と文学, ちくま文庫, 筑摩書房, ISBN 4-480-03397-1
* 猪瀬, 直樹 (2000), ピカレスク 太宰治伝, 小学館, ISBN 4-093-94166-1
* McCarthy, Ralph (2024), "Uvod prevoditelja", u *Self-Portraits*, New Directions Books, ISBN 978-0-8112-3226-5

## Vanjske veze

* デジタル版 日本人名大辞典+Plus『小山初代』 – Kotobank
* 20世紀日本人名事典『小山 初代』 – Kotobank
* 近藤富枝. „水上心中 太宰治と小山初代”. 日本ペンクラブ 電子文藝館. Pristupljeno 2024-05-08.  ※1981（昭和56）年「知られざる太宰治の稚な妻」として「別冊婦人公論」冬号初出、翌1982（昭和57）年5月 中央公論社刊『相聞：文学者たちの愛の軌跡』に他の４編と共に収められた。