# Michiko Tsushima

Michiko Tsushima
**Michiko Tsushima** (japanski: 津島美知子, *, Tsushima Michiko*?; Hamada, 31. siječnja 1912. – Tōkyō, 1. veljače 1997.), rođena **Michiko Ishihara** (japanski: 石原美知子, *, Ishihara Michiko*?), bila je japanska pedagodinja, profesorica i supruga pisca Osamua Dazaija, s kojim je imala troje djece. Kao i mnoge žene u Dazaijevom životu, Michiko se također pojavljivala kao lik u njegovim djelima, poput priča "Proljetni lopov" (japanski: 春の盗賊, *, Haru no Tōzoku*?), "Sumrak" (japanski: 薄明, *, Hakumei*?), "Prijateljstvo" (japanski: 親友交歓, *, Shinyū Kōkan*?), "Boginja" (japanski: 女神, *, Megami*?), "Otac" (japanski: 父, *, Chichi*?), "Zgodni muškarci i cigarete" (japanski: 美男子と煙草, *, Bidanshi to Tabako*?) i "Sretan dom" (japanski: 家庭の幸福, *, Katei no Kōfuku*?); priča "Osmi prosinca" (japanski: 十二月八日, *, Jūnigatsu Yōka*?) pisana je iz njezine perspektive, u prvom licu.

## Biografija

### Rani život i obrazovanje

Michiko Ishihara rođena je 1912. godine u Hamadi kao četvrta kći geologa Hatsutarōa Ishikare i njegove supruge Kure. U vrijeme njezina rođenja, Hatsutarō je radio kao ravnatelj niže srednje škole u prefekturi Shimane. Kasnije je njezin otac radio kao ravnatelj u prefekturi Yamagata te kao predavač u prefekturi Hiroshima; obitelj se često selila zbog njegovog posla. Godine 1922. vratili su se u obiteljski dom u Kōfuu.

U ožujku 1929. godine maturirala je pri Ženskoj srednjoj školi u Kōfuu, nakon čega upisuje studij društvenih znanosti na Višoj školi za djevojke (danas Univerzitet Ochanomizu) u Tōkyu. Dana 25. veljače 1931. godine, dok je još studirala, preminuo je njezin otac. Diplomirala je u ožujku 1933. godine, a 25. svibnja iste godine od bolesti je preminuo njezin stariji brat Sagenta (japanski: 石原左源太が, *, Ishihara Sagenta*?), koji je u to vrijeme studirao medicinu na Carskom univerzitetu.

Dana 4. kolovoza iste godine, Michiko je dobila profesorsko mjesto u prefekturi Yamanashi, gdje je predavala povijest i geografiju. Od 15. rujna 1934. godine bila je i nadzornica učeničkog doma koji je djelovao pri školi.

### Brak s Osamuom Dazaijem

Michiko Ishihara (lijevo) i Osamu Dazai (desno) na dan njihova vjenčanja u domu Masujija Ibusea 1939. godine.
Početkom srpnja 1938. godine, Keikichi Nakahata i Yoshishirō Kita, trgovci koji su imali bliske kontakte s obitelji Tsushima, kojoj je pripadao i slavni pisac Osamu Dazai, o čijim su se dnevnim potrebama skrbili, zamolili su Dazaijevog kolegu i prijatelja, Masujija Ibusea, da mu pomogne pronaći suprugu. U to je doba Einosuke Takada (japanski: 高田英之助, *, Takada Einosuke*?), mlađi brat Ibuseovog školskog prijatelja, radio kao novinar za tokijske novine te je često posjećivao Ibuseov dom. Dok je jedno vrijeme boravio u podružnici u Kōfuu, Takada je upoznao Sumiko (japanski: 斎藤須美子, *, Saitō Sumiko*?), najstariju kćer predsjednika kompanije Mitake Jidōsha (japanski: 御岳自動車, *Mitake Jidōsha*?), Bunjirōa Saitōa (japanski: 斎藤文二郎, *, Saitō Bunjirō*?), s kojom se zaručio. Ibuse je u to doba pisao Saitōu da se informira oko potencijalnih kandidatkinja za suprugu, a kada je Sumiko čula za to od svoje majke, sjetila se Aiko Ishihare (japanski: 石原愛子, *, Ishihara Aiko*?), dvije godine mlađe školske kolegice koju je upoznala u jednoj udruzi. Njezina starija sestra bila je Michiko Ishihara, koju je Sumiko, preko Aiko, predložila kao potencijalnu kandidatkinju; slijedilo je upoznavanje s Dazaijem osobno.

Početkom kolovoza iste godine, Michiko je iz Tōhokua otputovala na Hokkaidō. U Aomoriju je 7. kolovoza kupila zbirku Dazaijeve proze *Fiktivna lutanja, Zajednička stvar* (japanski: 虚構の彷徨、ダス・ゲマイネ, *, Kyokō no Hōkō、Dasu・Gemaine*?), koju je čitala tijekom putovanja brodom. Te jeseni, Dazai joj je poklonio svoju prvi objavljenu zbirku, *Pozne godine* (japanski: 晩年, *, Bannen*?), koju je također pročitala. U ovom je periodu pročitala i priču "Ubasute" (japanski: 姥捨, *"Ubasute"*?), za koju je rekla da se, dok ju je čitala, osjećala kao da kljuca samu sebe.

Dana 13. rujna, Dazai je na Ibuseov nagovor posjetio suvenirnicu u (današnjem) Fujikawaguchiku, a pet dana kasnije posjetio je Michiko kako bi se dogovorili oko sklapanja braka; Dazai je odmah nakon susreta odlučio da se želi vjenčati s njom. Dana 6. studenog 1938., Dazai i Michiko službeno su se zaručili, a deset dana kasnije zajedno su se preselili u unajmljenu sobu u Kōfuu. Michiko je 24. prosinca 1938. godine svojevoljno dala otkaz u školi u kojoj je radila.

Početkom 1939. godine, odnosno 6. siječnja, preselili su se u iznajmljenu kuću u Kōfuu. Dana 8. siječnja 1939. godine, Michiko i Osamu Dazai vjenčali su se u domu Masujija Ibusea; brak je formalno registriran tek 3. veljače 1940. godine, a registrirao ga je Akira Ishihara (japanski: 石原明, *, Ishihara Akira*?), glava obitelji Ishihara. Na dan vjenčanja preselili su se u svoj dom sjeverno od Kōfua. Dana 1. rujna preselili su se u Shimorenjaku; istoga dana u Europi započinje Drugi svjetski rat.

Njihovo prvo dijete, kći Sonoko, rodila se 8. lipnja 1941. godine. U veljači 1942. godine, Dazai je u časopisu *Fujin Kōron* objavio priču "Osmi prosinca" (japanski: 十二月八日, *, Jūnigatsu Yōka*?) pisana je iz perspektive Michiko, u prvom licu. Dana 10. kolovoza 1944. godine, Michiko je u obiteljskom domu u Yamanashiju rodila njihovog jedinog sina, Masakija, koji je bolovao od Downovog sindroma.

Iako je njihov brak u početku bio dosta skladan, Dazai se vrlo brzo vratio kaosu koji ga je pratio cijeli život. Često je izbivao iz doma, puno je pio, a imao je i ljubavnice, među kojima je bila i pjesnikinja Shizuko Ōta, s kojom je imao i izvanbračnu kćer Haruko; zanimljivo je kako se Haruko rodila iste godine kada i Dazaijevo posljednje dijete s Michiko, kći Satoko, koja je rođena 30. ožujka 1947. godine.

### Život nakon Dazaijeve smrti

Dana 13. lipnja 1948. godine, Dazai i njegova tadašnja ljubavnica Tomie Yamazaki počinili su *shinjū* (dvostruko samoubojstvo) utapanjem u kanalu Tamagawa. U prosincu, najmodavac ju je prisilio da ili otkupi kući u kojoj je stanovala s obitelji ili da se odseli, na što je ona s djecom napustila Mitaku i preselila se u Komagome. Obitelj se ponovo preselila u novi dom u Komagomeu u kolovozu 1949. godine, a u kolovozu 1958. preselili su se u današnji Honkomagome.

U veljači 1960. godine, Masaki Tsushima umro je od pneumonije; imao je samo 15 godina. Četiri godine kasnije, Sonoko se vjenčala s Yūjijem Uenom, službenikom u Ministarstvu financija; Ueno je primljen u obitelj Tsushima te će kasnije imati plodnu političku karijeru, koja će kulminirati mjestom zastupnika u Predstavničkom domu.

Dana 20. svibnja 1978. godine, izdavačka kuća Jinbun Shoin izdala je njezine memoare naslova *Sjećanja na Osamua Dazaija* (japanski: 回想の太宰治, *, Kaisō no Dazai Osamu*?). Michiko Tsushima preminula je od srca 1997. godine u dobi od 85 godina. Njezini su ostaci položeni u hramu Zenrin-ji, gdje se nalaze i Dazaijevi posmrtni ostaci.

## Bilješke

## Reference

## Literatura

* 津島美知子 (1978年5月20日), *回想の太宰治*, 人文書院
* 山内祥史 (2012年12月20日), *太宰治の年譜*, 大修館書店, ISBN 978-4469222265