Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Savezni rat

| Savezni rat
 |
| --- |
|  Prikaz bitke kod Maiquetije, jednog od prvih sukoba Saveznog rata
 |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Datum
 | 20. siječnja 1859. – 24. travnja 1863.
 |
| Lokacija
 |  Venezuela |
| Ishod
 | Pobjeda federalista
* Potpisivanje sporazuma iz Cochea
* Uspostava federalne države
 |

 |
| Sukobljene strane
 |
|  Federalisti
 |  Konzervativci
 |
| Komandanti i vođe
 |
|  Ezequiel Zamora **†**  Juan Crisóstomo Falcón  Antonio Leocadio Guzman  Antonio Guzmán Blanco  Francisco Linares Alcántara  Manuel Ezequiel Bruzual  José Desiderio Trías  Tirso Salaverría  Juan Antonio Sotillo  Luciano Hurtado  Pedro Vicente Aguado |  Julián Castro  Pedro Gual  José Antonio Páez  Manuel Felipe de Tovar  León de Febres Cordero  Manuel Vicente de las Casas  Pedro José Rojas  Jorge Sutherland  León Lameda  Clemente Zarraga  |
| Snage
 |
| nejasno
 | 30.000 – 50.000
 |

**Savezni rat** (španjolski: *Guerra Federal*), znan još i kao **Veliki rat** (španjolski: *Guerra Larga*) i **Petogodišnji rat** (španjolski: *Guerra de los Cinco Años*), bio je građanski rat koji se od 1859. do 1863. godine vodio u Venezueli. Rat se vodio između dvaju najvećih stranaka, Konzervativne i Liberalne, a uzrok istome bio je monopol vladajućih konzervativaca nad državnom vlašću i vlasništvom nad zemljom, ali i njihova nevoljkost za provođenje bilo kakvih reformi ili ustupaka. Liberali, koji su se nazviali i federalistima, zagovarali su velike reforme u vidu veće autonomije provincija i uvođenje novog federalnog sistema, čemu su se vladajući konzervativci, koji su vladali preko autokratske oligarije, žestoko protivili. Sukob na relaciji liberala i konzervativaca tinjao je još od proglašenja venezuelanske nezavisnosti 1830. godine, a kulminirao je nedugo nakon što je Julián Castro u vojnom udaru preuzeo vlast u zemlji. Castro se pokazao kao nesposoban predsjednik, što je dovelo do toga da vlasti skloni oligarsi još više preuzmu inicijativu, a što je, zauzvrat, dodatno razbjesnilo liberale.

Iako je trajao nešto više od četiri godine, Savezni rat je u velikom dijelu bio i ostao gerilski rat. Federalisti nikada nisu imali organiziranu centralnu komandu i uglavnom su koristili valove socijalnog nezadovoljstva kako bi realizirali svoje planove. Tokom rata su vođene samo tri velike bitke:

* Bitka kod Sante Inés (10. prosinca 1859.), tokom koje su federalisti predvođeni Ezequielom Zamorom porazili državnu vojsku, uz oko 1,200 žrtava na obje strane;
* Bitka kod Copléa (17. veljače 1860.), u kojoj su vladine snage predvođene generalom Leónom de Febresom Corderom porazile federaliste koje je predvodio Juan Crisóstomo Falcón, i;
* Bitka kod Buchivacoe (26. - 27. prosinca 1862.), jedna od posljednjih velikih pobjeda federalista.

Venezuela je u to doba imala nešto više od milijun stanovnika, međutim stotine tisuća ljudi umrlo je tokom rata, bilo da se radilo o borcima, bilo o kolateralnim žrtvama gladi i bolesti. Sporazum je formalno okončan u travnju 1863. godine, potpisivanjem sporazuma iz Cochea.
# Pakt iz Puntofija

| Pakt iz Puntofija |
| --- |
|
Stol na kojemu je potpisan pakt iz Puntofija |
| **Generalno** |
| **Tip sporazuma** | pakt
 |
| **Jezik** | španjolski jezik
 |
| **Potpisivanje** | 31. listopada 1958. Imanje Puntofijo  Caracas, Venezuela |
| **Stranke** |
|

 |
| **Ugovorne strane** | Demokratska akcija (AD) COPEI Demokratsko-republikanska unija (URD)
 |
| **Potpisnici** | Rómulo Betancourt (AD) Rafael Caldera (COPEI) Jóvito Villalba (URD)
 |

**Pakt iz Puntofija** (španjolski: *Pacto de Puntofijo*) bio je formalni dogovor predstavnika triju najvećih venezuelanskih stranaka potpisan 31. listopada 1958. godine, a na kojemu su se čelnici stranaka obvezali da će poštovati rezultate općih izbora u prosincu iste godine i očuvati demokratski sustav. Sporazum je potpisan na imanju Puntofijo u Caracasu, čiji je vlasnik bio Rafael Caldera, jedan od potpisnika sporazuma, a kao stranke potpisnice bile su Demokratska akcija (predsjednik Rómulo Betancourt), COPEI (predsjednik Caldera) i Demokratsko-republikanska unija (predsjednik Jóvito Villalba).

Osim priznavanja rezultata izbora i očuvanja demokratskog sustava, pakt je osiguravao da će stranke zajednički sprječavati jednostranačku hegemoniju, zajedničku suradnju protiv uspostave diktature te raspodjelu dobiti od trgovine naftom, koja će s vremenom postajati okosnica venezuelanskog gospodarstva.

Potpisivanje pakta bila je posljedica državnog udara u kojemu je svrgnut diktator Marcos Pérez Jiménez, a danas ga se smatra kao dokumentom koji je uveo stabilnu demokraciju u Venezueli, odnosno omogućio politički najstabilniji period u historiji te zemlje. Inicijalno bez znalajne opozicije, izuzev nekih ljevičarskih novinara koji su prigovarali na isključivanje komunista iz dogovora, pakt je s vremenom postao direktni uzrok dugotrajnog gerilskog rata koji se vodio sve do sredine 70-ih godina. Naime, iako je imao izvanredne temelje za razvoj demokracije, pakt je nakon odgređenog vremena postao protekcionistički dokument temeljem kojega su se dominantne stranke AD i COPEI održavale na vlasti u politički nestabilnom razdoblju.

Njegov postepeni pad, pojačan velikom naftnom i gospodarskom krizom koja je pogodila zemlju, uslijedio je tokom 80-ih i 90-ih godina, kada je *puntofijismo* (sh. puntofihizam) nailazio na sve veće kritike među opozicijom i narodom. Situaciju je krajem 90-ih godina iskoristio Hugo Chávez, koji je na platformi rušenja paktovskog protekcionizma 1999. godine postao predsjednik. Iako je inicijalno uživao enormnu podršku, Chávez je ne samo raskinuo s puntofihizmom, već je uništio kakvu-takvu demokraciju koja je postojala u Venezueli, vrativši ju ponovo u period autokratske diktature.
# Kukenán (tepui)

| Kukenán/Matawi  |
| --- |
|  |
| **Koordinate** | 5°12′36.38″N, 60°49′52.18″W |
| Visina
 | 2,680 m
 |
| Planinski masiv | Gvajanski štit
 |
| Lokacija
 |
| Država
 |  Venezuela
 |
| Geologija
 |
| Tip
 | tepui
 |
| Karta
 |
| Kukenán/Matawi
 |

**Kukenán**, znan i kao **Matawi**, je tepui koji se nalazi u Gvajanskoj regiji u Venezueli. Visok je ukupno 2,680 metara i dug oko tri kilometra. Nalazi se u sklopu NP Canaima. Nedaleko od Kukenán nalazi se daleko poznatiji tepui Roraima, koji je, unatoć većoj visini, češće posjećen zato što je uspon na Kukenán znatno kompleksniji. Na južnim obroncima nalazi se vodopad Cuquenán, visok 674 metra.

Krajolik s vrha Kukenána poslužio je kao ispiracija tvorcima animiranog hita *Up* iz 2009. godine.
# Nicolás Maduro

| Nicolás Maduro
 |
| --- |
|  |
|

---

64. predsjednik Venezuele
 |
| Mandat 5. ožujka 2013. – 3. siječnja 2026.
 |
| Prethodnik
 | Hugo Chávez
 |
| Nasljednik
 | *Delcy Rodríguez* (v.d.) |
|

---

 |
| Rođenje
 | 23. studenog 1962.  Caracas, Venezuela
 |
| Politička stranka
 | Pokret Pete Republike (do 2007) Ujedinjena socijalistička partija (od 2007) |
| Supružnik
 | Cilia Flores
 |
|

---

Potpis
 |
|  |
|  |

 **Nicolás Maduro Moros** (23. novembar 1962. -) je venezuelanski ljevičarski političar koji od 5. marta 2013. izabran za predsjednika Venezuele. Prije početka bavljenja politikom je radio kao vozač autobusa; 1970-ih i 1980-ih je postao neslužbeni vođa sindikata javnih radnika u Caracasu, koji su tada bili ilegalni. Zajedno sa svojom suprugom, pravnicom Cilijom Flores je početkom 1990-ih postao jedan od osnivača ljevičarske stranke Pokret Pete republike. Supruga je nakon neuspjelog puča 1992. godine na sudu branila potpukovnika Huga Chaveza i godine 1994. uspjela ishoditi njegovo puštanje iz zatvora; Maduro će nakon toga postati njegov najbliži suradnik. Godine 1998. je prvi put izabran u Zastupnički dom venezualnskog Parlamenta; godine 1999. u Nacionalnu konstituantu, a 2000. i 2005. u Nacionalnu skupštinu, kojoj je od 2005. do 2006. bio predsjednik. Godine 2006. je imenovan ministrom vanjskih poslova, gdje se istakao uspješnim smirivanjem spora sa susjednom Kolumbijom. Godine 2012. ga je, nedugo nakon što je izabran za predsjednika, Chavez imenovao potpredsjednikom, čime ga je, s obzirom na svoju tešku bolest, *de facto* odredio za svog nasljednika. Maduro je predsjednikom postao nakon Chavezove smrti 5. marta 2013.

Dana 3. januara 2026. godine, Sjedinjene Američke Države izvele su kopneni napad na Venezuelu te su, prema prvim izvještajima, uhapsile Madura i njegovu suprugu te su ih izvele iz zemlje. Slijedom tih događaja, potpredsjednica Delcy Rodríguez privremeno je preuzela dužnost kao vršiteljica dužnosti u Madurovom odsustvu.

## Vanjske veze

* Ministerio del Poder Popular para Relaciones Exteriores (Venezuelan Foreign Ministry)
* Nicolás Maduro Moros, Ministro del Poder Popular para Relaciones Exteriores Arhivirano 2009-03-16 na Wayback Machine-u (government CV)

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Elías Jaua** | **Potpredsjednik Venezuele** 13. listopada 2012. – 5. ožujka 2013.
 | Slijedi: **Jorge Arreaza** |
| Prethodi: **Hugo Chávez** | **64. predsjednik Venezuele** 5. ožujka 2013. – 3. siječnja 2026.
 | Slijedi: **Delcy Rodríguez (vršiteljica dužnosti)** |
| Diplomatske funkcije
 |
| Prethodi:  **Hasan Ruhani** | **Generalni sekretar Pokreta nesvrstanih** 2016. – 2019.
 | Slijedi:  **İlham Əliyev** |
# Roraima (tepui)

| Roraima *Monte Roraima* (špa./por.) · *Mount Roraima* (eng.) |
| --- |
|  |
| **Koordinate** | 5°08′36″N, 60°45′45″W |
| Visina
 | 2810 m
 |
| Najviši vrh | El Maverick
 |
| Planinski masiv | Gvajanski štit
 |
| Lokacija
 |
| Država
 |  Brazil  Gvajana  Venezuela
 |
| Geologija
 |
| Tip
 | plato
 |
| Starost
 | prekambrij
 |
| Planinarenje
 |
| Prvi uspon | Sir Everard im Thurn, Harry Inniss Perkins i gvajanska pratnja 1884.
 |
| Karta
 |
| Roraima
 |

**Roraima** (engleski: *Mount Roraima*; španjolski: *Monte Roraima* [ˈmonte roˈɾaima]; portugalski: *Monte Roraima* [ˈmõtʃi ʁoˈɾajmɐ]), znana i kao **Tepuy Roraima** i **Cerro Roraima**, najviši je tepui plato u sklopu lanca Sierra de Pacaraima u Južnoj Americi. Plato je prvi put opisan još 1595. godine od strane britanskog istraživača Sir Waltera Raleigha tokom njegove ekspedicije. Vrh platoa, površine 31 km2, okružen je, sa svih strana, uzvisinama visine 400 metara. Roraima također služi kao trostruka prirodna granica između Venezuele (85%), Brazila (10%) i Gvajane (5%).

Roraima se nalazi u sklopu Gvajanskog štita u jugoistočnom dijelu NP Canaima i predstavlja najviši vrh Gvajanske visoravni. Planine u sklopu ovog nacionalnog parka smatraju se nekima od najstarijih geoloških formacija na Zemlji, a stare su oko dvije milijarde godine, iz perioda prekambrija.

Najviši vrh Gvajane i najviši vrh brazilske savezne države Roraime nalaze se na ovom platou, mada i Brazil i Venezuela imaju više vrhove na drugim lokacijama. Najviši vrh platoa, El Maverick, nalazi se na jugu i u cijelosti pripada Venezueli.
# Južnoamerička ploča

| Južnoamerička ploča  |
| --- |
| Karta Južnoameričke ploče
 |
| Lokacija
 |
| **Kontinenti** | Južna Amerika
 |
| **Oceani** | Atlantik i Pacifik
 |
| **Površina** | 43,617.000 km²
 |
| Tektonika
 |
| **Granične ploče** | Sjevernoamerička, Afrička, Antarktička, Skošanska, Naskanska, Karipska
 |
| **Transformne zone** | rasjed Magallanes-Fagnano
 |
| **Divergentne zone** | Srednjeatlantski hrbat
 |
| **Konvergentne zone** | Atakamski rov, Maloantilski rasjed
 |
| Aktivnost
 |
| **Brzina** | 23 – 34 mm/god.
 |
| **Smjer** | istok → zapad
 |

**Južnoamerička ploča** je jedna od glavnih litosfernih ploča na Zemlji, površine od 43,617.000 km².

## Karakteristike

Južnoamerička ploča obuhvaća Južnu Ameriku, a proteže se istočno do Srednjeatlantskog hrpta.

Na istočnoj strani je divergentna granica s Afričkom pločom, južnim dijelom do Srednjeatlanstkog hrpta. Na jugu se nalazi složena granica s Antarktičom i Skošanskom pločom, dok je na zapadu konvergentna granica sa subducirajućom Naskanskom pločom. Na sjeveru graniči s Karipskom pločom.

## Reference

## Vanjske veze

* *SFT and the Earth's Tectonic Plates* na portalu Los Alamos National Laboratory Arhivirano 2013-02-17 na Wayback Machine-u (`en`)

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Južnoamerička ploča** |
# Pico Bolívar

| *Pico Bolívar*  |
| --- |
|  |
| **Koordinate** | 08°32′30″N, 71°02′45″W |
| Visina
 | 4,978 m
 |
| Planinski masiv | Sierra Nevada de Mérida
 |
| Lokacija
 |
| Država
 |  Venezuela
 |
| Regija
 |  Mérida
 |
| Najbliža mjesta | Mérida
 |
| Planinarenje
 |
| Prvi uspon | 1935. Enrique Bourgoin, H. Márquez Molina i Domingo Peña
 |
| Karta
 |
| *Pico Bolívar* |

**Pico Bolívar** je najviša planina u Venezueli, visoka 4,978 metara. Planina se nalazi u saveznoj državi Méridi, a njezin vrh je trajno prekriven mladim, zrnatim snijegom i trima malim ledenjacima; ledenjaci su, doduše, počeli nestajati s godinama i pretpostavlja se da bi do 2020. godine trebali potpuno nestati, što bi Venezuelu učinilo prvom andskom zemljom bez zaleđenog područja.

Usporedba količine ledenjaka na Picu Bolívar iz 1950. i 2011. godine, gdje se vidi progresija njihova rastapanja.
Prvi uspon na vrh planine dogodio se 1935., a izveli su ga Enrique Bourgoin, H. Márquez Molina i Domingo Peña. Danas se na isti može doći samo pješice; Meridska uspinjača, najviša uspinjača na svijetu, vozi samo do planine Pico Espejo, odakle se put mora nastaviti pješice. Planina se ranije nazivala **La Columna**; godine 1925., pisac Tulio Febres Cordero je predložio da se planina preimenuje u čast revolucionara Simóna Bolívara. Preimenovanje je službeno provedeno 30. prosinca 1934. godine.
# Angelov vodopad

| Anđelov vodopad Kerepakupai Vená; Salto Ángel; Churún Meru |
| --- |
| Pogled na Anđelov vodopad |
| Lokacija |
| Položaj | Auyantepui, NP Canaima, Bolívar |
| Država |  Venezuela |
| Koordinate | 5°58′3″N, 62°32′8″W |
| Hidrografija |
| Vrsta | ponirajući |
| Vodotok | Gauja |
| Sliv | Orinoco |
| Vodopad |
| Broj padova | 2 |
| Aps. visina | ~1500 m |
| Visina   – ukupna   – najveći pad |  979 m 807 m |
| Širina   – maksimalna |  107 m |
| Protok | 560 m³/s |
| Državni rang | 1. po visini |
| Globalni rang | 1. po visini |
| Karta |
| class=notpageimage| Anđelov vodopad na karti Venecuele |

**Anđelov vodopad** (španjolski: *Salto Ángel*, *Salto Churún Meru*, pemonski: *Kerepakupai Vená* = vodopad na najdubljem mjestu) je najviši vodopad na svijetu u venecuelanskoj saveznoj državi Bolívar na rijeci Churún, pritoci Caronija.

Danas je Anđelov vodopad dio Nacionalnog parka Canaima, koji je 1994. uvršten na UNESCO-vu listu Svjetske baštine.

## Hidrografija

Anđelov vodopad nalazi se na jugoistoku Venecuele, na Gvajanskoj visoravni 160 km jugoistočno od grada Ciudad Bolívar.

Anđelov vodopad pada s visine od 979 metara, a na dnu je širok 150 metara, tako da je 15 puta viši od Slapova Niagare koji imaju svega 52 metra. Vode Churúna se u ambis srovaljuju sa ravnog platoa Đavolske planine (Auyán-Tepuí), jedva dotičući strme litice planine. Zbog guste džungle na dnu vodopada, i velikih količina aerosola u zraku najbolje se vidi iz zraka. Za jakih vjetrova, ili niskog vodostaja vodopad se pretvara u oblak vodenih kapljica, pa do dna ne padne niti kap.

### Otkriće i ime

Pogled na vodopad sa rijeke Churún
Osim lokalnih indijanaca iz plemena Pemon, nitko drugi nije znao za vodopad sve do 1933. kad ih je potpuno slučajno otkrio američki avanturist i akrobatski pilot James Angel, koji je preletio Đavolske planine u potrazi za zlatnom rijekom (tad su bile u modi takve legende), koju nije pronašao ali je vidio veličanstveni vodopad.

James se ponovno vratio sa avionom na Đavolsku planinu 1937. ovaj put sa ženom i njenim prijateljem Gustavom Henry Gardenerom, ali je doživio havariju te se prisilno spustio na plato pored vodopada. (olupina njegova aviona ostala je tamo punih 33 godina sve dok nije helikopterom skinuta sa planine.

Jimmy Angel se sa svojim društvom probijao punih 11 dana kroz džunglu, do prvog naselja u civilizaciji. Njihova avantura toliko je uzbudila ondašnji svijet da je odtada vodopad nosio njegovo ime.

Replika njegova aviona i danas se nalazi na platou Đavolske planine (orginal je smješten u Muzeju avijacije u gradu Maracay).

Krajem 2009. predsjednik Venezuele Hugo Chávez predložio je da se Anđelov vodopad preimenuje u **Kerepakupai Meru**, kako ga zovu lokalni Indijanci od pamtivjeka.

## Reference

## Vanjske veze

* *Angel Falls* na portalu Salto Angel Arhivirano 2014-11-04 na Wayback Machine-u (`en`)
* *Angel Falls* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Caroní (rijeka)

| Caroni Río Caroni  |
| --- |
|  |
| Lokacija |
| Države |  Venecuela |
| Gradovi | Ciudad Guayana |
| Hidrografija |
| Izvor   – aps. visina | spoj rijeka Río Cuquenán i Río Yuruaní 2 650 m |
| Ušće   – aps. visina   – vrsta | Orinoco kod grada Ciudad Guayana 0 m delta |
| Dužina | 690  km |
| Pritoke | Churún, Río Paragua |
| Hidrologija |
| Protok   – srednji |  4 850 m³/s |
| Sliv   – površina |  95 000 km² |
| Ulijeva se u | Atlantik |
| Transport |
| Plovnost | od Ciudad Guayana skoro do izvora (riječni brodovi) |

**Caroni** (španjolski: *Río Caroní*) je druga po veličini rijeka Venecuele i najveća desna pritoka Orinoca duga 690 km. Većinu svog toka teče kroz venecuelansku saveznu državu Bolívar, na istoku zemlje.

## Geografija

*Caroni* se rađa spajanjem rijeka Río Cuquenán i Río Yuruaní, na obroncima Planine Roraima u masivu Sierra Pacaraima, na tromeđi Brazila, Gvajane i Venecuele.

Nakon tog Caroni teče uglavnom prema sjeveru preko Gvajanske visoravni, koja pokriva velik dio jugoistočne Venezuele sve do svog ušća u rijeku Orinoco kod grada Ciudad Guayana.

Kod samog ušća, veliki slapovi ometaju plovidbu, ali je nakon tog dijela rijeka plovna skoro do svog izvora.

Brana Guri na Caroniju
Na pritoci *Caronija* rijeci Churún nalazi se najviši vodopad na svijetu Anđeoski vodopad visok 979 metara.

## Klima

Klima u Bazenu Caronija je Tropska monsunska, sa dva godišnja doba koja se između sebe ne razlikuju po temperaturi nego po količini oborina. Kišna sezona (zima) traje od aprila do oktobra / novembra, a suha sezona (ljeto) od novembra do marta / aprila.

### Ekonomsko značenje rijeke

Industrijski razvoj grada Ciudad Guayana, u kom se proizvodi čelik, aluminij i papir, omogućen je izgradnjom brana Macagua i Guri, koje iskorištavaju golemi hidropotencijal rijeke Caroni. Uzvodno od Ciudad Guayana podignuto je ogromno umjetno jezero Guri.

## Izvori

## Vanjske veze

* *Caroni River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Apure

| Apure Estado Apure |
| --- |
|  |
|  |
| **U sastavu** |  Venecuela
 |
| **Upravni oblik** | Savezna država
 |
| **Službeni jezik** | španjolski
 |
| **Glavni grad** | San Fernando de Apure
 |
| **guverner** | Ramón Carrizales
 |
| Površina
 | 76500 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** | 459.025
 |
| **Gustoća** | 6 stanovnika na km²
 |
| osnovana 1899. |

**Država Apure** (španjolski: *Estado Apure*) je jedna od 23 savezne države Venecuele, koja se nalazi na jugozapadu zemlje.

Ime je dobila po istoimenoj Rijeci Apure.

## Karakteristike

U državi živi 459,025 stanovnika na površini od 76,500 km², po tom je treća po veličini.
Apure se prostire po ravničarskom Llanosu.

Apure sa sjevera graniči sa saveznim državama Táchira, Barinas i Guárico uz rijeku Apure, sa istoka sa Državom Bolívar i Orinocom i sa juga i zapada sa Kolumbijom.

## Privreda

Apure je poznat po svojim **llanerosima** (venecuelanska varijanta kauboja), koji su bili ključni borci u venecuelanskom ratu za nezavisnost početkom 19. vijeka. Oni i danas rade kao najamni radnici na velikim rančevima kao čuvari stoke, Rančevi su bili (i ostali) pokretači lokalne ekonomije još od vremena prvih evropskih naselja.
Iako i oni imaju problema jer je drenaža slaba, a redovne godišnje poplave dugotrajne i opsežne. Za razliku od tog u vrijeme dugotrajnih suša trava po savanama postaje praktički nejestiva, pa se brojna stada goveda moraju seliti na vlažna područja istočno od rijeke Orinoco.

Najveći grad - San Fernando de Apure je i administrativni centar, on je i centar mesne Industrije (konzerve).
Najznačajnija građevina u tom gradu je Palača Barbarito koju su na prijelazu u 20. vijek podigla braća Barbarito, imigranti iz Italije.

Nekoliko sezonskih cesta sa sjevera i zapada duboko presjeca državu, ali su prohodne samo za sušne sezone.

## Reference

## Vanjske veze

* *Gobernación del estado Apure* Arhivirano 2017-10-02 na Wayback Machine-u (`es`)
* *Apure* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
# Venezuelanski zaljev

| Venecuelanski zaljev Golfo de Venezuela |
| --- |
| Fotografija zaljeva iz svemiraFotografija zaljeva iz svemira |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Venecuela  Kolumbija
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 17.840 km²
 |
|  |
| Karta
 |
| Venecuelanski zaljevclass=notpageimage| Pozicija zaljeva na karti Venecuele
 |

**Venecuelanski zaljev** (španjolski: *Golfo de Venezuela*) je veliki zaljev u Karipskom moru, na sjeverozapadu Venecuele i istoku Kolumbije.

## Geografija

Venecuelanski zaljev proteže se nekih 240 km duž obala Kolumbije i Venecuele u smjeru istok - zapad, a najveća dubina mu je 120 km u smjeru sjever-jug.

Zaljev sa zapada omeđuje poluotok Guajira, a sa istoka poluotok Paraguaná. Venecuelanski zaljev se produžuje na jezero Maracaibo jer je preko tjesnaca Tablazo povezan s jezerom.

## Reference

## Vanjske veze

* *Gulf of Venezuela* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Vargas (savezna država)

| Vargas Estado Vargas |
| --- |
|  |
|  |
| **U sastavu** |  Venecuela
 |
| **Upravni oblik** | Savezna država
 |
| **Službeni jezik** | španjolski
 |
| **Glavni grad** | La Guaira
 |
| **guverner** | José Alejandro Terán
 |
| Površina
 | 1496 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** | 340.000
 |
| **Gustoća** | 227 stanovnika na km²
 |
| osnovana 1998. |

**Država Vargas** (španjolski: *Estado Vargas*) je najmlađa od 23 savezne države Venecuele, koja leži u sredini sjevera zemlje.

Država Vargas je svoje ime dobila po lječniku José María Vargasu, koji je rođen u La Guairi i koji je od 1835. do 1836. bio predsjednik Republike Venezuele.

## Karakteristike

U državi Vargas živi 340,000 stanovnika na površini od 1,496 km², što predstavlja 0,16% teritorija Venezuele. Većina stanovnika živi u urbanim centrima, a vrlo malo po selima.

Vargas sa sjevera graniči sa Karipskim morem, sa juga sa Distriktom glavnog grada, sa juga i istoka sa saveznom državom Miranda i sa zapada sa Državom Aragua.

Glavni grad države je La Guaira koji leži između obale Karipskog mora i obronaka planina masiva Karipskih Andi. Na jugu države leže najviše planine, kao što su Pico Naiguatá (2,765 m), Silla de Caracas 2.478 m) i El Ávila (2.159 m).

## Historija

Taj kraj je još od kolonijalnih vremena sve do 1936. bio dio Provincije Caracas, tad je formiran kao kotar Vargas. Od 1988. ima status općine, da bi 1998. predsjedničkim dekretom dobio status 23 savezne države.

Državu Vargas pogodila je 1999. prirodna katastrofa, kad je zbog velikih kiša došlo do velikih odrona zemlje i poplava.

## Privreda i transport

Ekonomija ove male države uglavnom se bazira na turizmu, u kog je investirano puno izgradnjom brojnih hotela, apartmana, klubova, lječilišta, restorana, te uređenjem plaža i historijskih i spomenika.

Unatoč tome što se smatra manjom državom - Vargas ima jedan od dva glavna aerodroma, preko kojeg većina stranaca ulazi u zemlju. To je Međunarodni aerodrom Simón Bolívar, koji se nalazi pored Maiquetía i La Guaire.

## Reference

## Vanjske veze

* *Estado Vargas* Arhivirano 2011-05-09 na Wayback Machine-u (`es`)
* *Vargas* na portalu Venezuela Tuya (`es`)