Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Inflamacija (antropologija)

**Inflamacija** je jedan od naziva za sepulkralni obred spaljivanje pokojnika, osim koga se upotrebljava i *incineracija*, kao i termini bustuarija i bustuarijalno sahranjivanje (od latinski: *bustum* - mesto na kome su spaljivani i sahranjivani pokojnici, kasnije je dobilo značenje i grob, spomenik). Termin *kremacija* kojim se danas označava spaljivanje pokojnika nije pogodan zbog povezivanja sa društvenim pokretom za kremaciju koji je nastao u Italiji u 19. veku, a zatim se preneo i u druge zemlje.

## Praistorija

Kultura polja sa urnama
Antičke urne
Prvi tragovi spaljivanja na centralnom Balkanu su iz mezolitskog perioda, koji su otkriveni na lokalitetu Vlasac u Đerdapu. Incineracija se ustalila tek početkom metalnog doba u badenskoj, vučedolskoj i kostolačkoj kulturi.
U ranom Halštatu su ovako uglavnom sahranjivane odrasle individue.

## Antika

Tokom atičkog perioda spaljivanje je bilo rasprostranjeno zajedno sa inhumacijom. U geometrijskom periodu incineraciju je obično pratilo sekundarno sahranjivanje: pepeo je polagan u urne koje su postavljane u grobne jame.
U Staroj Grčkoj, tokom arhajskog perioda spaljivanje je najčešće vršeno u samim grobovima koji su imali oblik prostrane jame sa ventilacionim otvorima, tokom klasičnog perioda grobovi su jednostavniji, a urne su mnogo češći nalaz.
Tokom helenističkog perioda inhumacija je mnogo češća.

Incineracija je praktikovana uporedo sa skeletnim sahranjivanjem u starom Rimu. Na lokalitetima Viminacijum, Karataš, Androva, kao i kod Beograda otkriveni su rimski grobovi sa keramičkim urnama, na nalazištima Skupi i Kutina - kameni sanduci, a takoće su otkrivene i amfore, metalne urne i grobovi od opeke.
Tokom atnike u oblastima koje su naseljavali Gali i Germani, takođe je bilo uobičajeno spaljivanje.

U Starom Egiptu inflamacija je bila poznata. Kod sarih Jevreja po pravilu mrtvi nisu spaljivani.

## Srednji vek

Prilikom opsade Carigrada 626. godine postoje zapisi da su stari Sloveni spaljivali svoje mrtve. Među pokrštenim Slovenima zadržale su se i inflamacija i inhumacija duži vremenski period. Hrišćanska crkva je spaljivanje smatrala paganskim običajem, pa je tako Karlo Veliki 785. godine ovaj običaj zabranio. Tokom srednjeg veka u zapadnoj Evropi spaljivanje je bilo kazna za jeretike, a pošto su krupne kosti ipak ostajale cele, ostaci bi po sudskom nalogu usitnjavane i razbacivane.

## Inflamacija na Dalekom istoku

U Budizmu se smatra da je za pokojnika najbolje da bude inflamiran, mada ima primera i inhumacije. U velikom delu Japana sačuvan je običaj da se urne postavljaju na groblja koja se ne posećuju, a da se u bilizi mesta stanovanja podigne spomenik. U Indiji, pripadnici Brahamske kaste svoje umrle spaljuju i posle deset dana polažu u urnu. U ovoj zemlji je inflamacija javni čin kome pristustvuje veliki broj ljudi, a ceo postupak se odvija prema strogom ritualu.

## Povezano

* Inhumacija
* Sepulkralni obred

## Izvori

## Literatura

* Marija Đurić Srejić, Uvod u fizičku antropologiju drevnih populacija, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Beograd, 1995.
# Strand, London

| Strand
 |
| --- |
| Pogled na StrandPogled na Strand
 |
|  |
| **država** |  ENG
 |

**Strand** je ime londonske ulice u Boroughu City of Westminster. Duga je nekih 1.3 km od Trafalgar Squara na istoku do Temple Bara u Londonskom Cityu gdje mjenja ime u Fleet Street.

## Historija

Strand je orginalno bio samo mali blatni put koji se protezao duž istočne obale Temze, ali se već početkom 16. vijeka počeo uređivati kad su duž njega počele graditi palače.

Strand je ubrzo postao jedna od najvažnijih londonskih ulica, točno na pola puta između dva sjedišta moći, Whitehalla i Londoskog Citya. Ulica se uskoro napunila kavanama i gostionicama po kojima se tračalo o najnovijim događajima. Građevinski radovi nastavljeni su do prijelaza u 20. vijek, kad je podignut svjetski poznati hotel Savoy sa restoranom Simpson. To su bila zlatna vremena Stranda, koji je izgubio privlačnost kad je izgrađen Victorijin kej (*Victoria Embankment*) između rijeke i ulice.

Kad je izgrađen kej 1870-ih, brojne palače izgubile su pristup na obalu Temze. Duž ulice su zatim niknule brojne trgovine, barovi, koncertne dvorane i teatri, od kojih se većina kasnije preselila na sjever u Covent Garden, pa su preostali samo Vaudeville i Adelphi.

## Reference

## Vanjske veze

* *The Northbank* Arhivirano 2016-09-15 na Wayback Machine-u (`en`)
# Muriel Spark

**Dame Muriel Spark**, DBE (1.2. 1918 – 13.4. 2006) bila je škotska spisateljica romana. Najpoznatija je po romanu *Prime of Miss Jean Brodie* iz 1961. godine.

## Književna djela

### Romani

* *The Comforters* (1957)
* *Robinson* (1958)
* *Memento Mori* (1959)
* *The Ballad of Peckham Rye* (1960)
* *The Bachelors* (1960)
* *The Prime of Miss Jean Brodie* (1961)
* *The Girls of Slender Means* (1963)
* *The Mandelbaum Gate* (1965)
* *The Public Image* (1968)
* *The Driver's Seat* (1970) - filmska verzija
* *Not to Disturb* (1971)
* *The Hothouse by the East River* (1973)
* *The Abbess of Crewe* (1974)
* *The Takeover* (1976)
* *Territorial Rights* (1979)
* *Loitering with Intent* (1981)
* *The Only Problem* (1984)
* *A Far Cry From Kensington* (1988)
* *Symposium* (1991)
* *Reality and Dreams* (1996)
* *Aiding and Abetting* (2000)
* *The Finishing School* (2004)

### Ostala djela

* *Tribute to Wordsworth* (urednii Muriel Spark i Derek Stanford) (1950)
* *Child of Light* (studija Mary Shelley) (1951)
* *The Fanfarlo and Other Verse* (1952)
* *Selected Poems of Emily Brontë* (1952)
* *John Masefield* (biografija) (1953)
* *Emily Brontë: her life and work* (Muriel Spark i Derek Stanford) (1953)
* *My Best Mary* (zbirka pisama Mary Wollstonecraft Shelley, urednici Muriel Spark i Derek Stanford) (1953)
* *The Brontë letters* (1954)
* *Letters of John Henry Newman* (urednici Muriel Spark i Derek Stanford) (1957)
* *The Go-away Bird* (novele) (1958)
* *Voices at Play* (novele i drame) (1961)
* *Doctors of Philosophy* (drama) (1963)
* *Collected Poems* (1967)
* *Collected Stories* (1967)
* *The Very Fine Clock* (dječja knjiga, ilustracije Edward Gorey)(1968)
* *Bang-bang You're Dead* (novele) (1982)
* *Going up to Sotheby's* (pjesme) (1982)
* *Curriculum Vitae* (autobiografija) (1992)
* *Complete Short Stories* (2001)
* *All the Poems* (2004)
* *You Should Have Seen the Mess* (novela)

## Vanjske veze

* About "The Black Madonna" Arhivirano 2008-04-10 na Wayback Machine-u Interpretations of and more background information on the short story.
* *Jewish Chronicle*, March 13 1998, page 1, "Discovered: a lost chapter in L'chaim of Miss Jean Brodie"
* *Guardian* obituary
# Washington Irving

| Washington Irving |
| --- |
| Dagerotipija Washingtona Irvinga (moderna kopija: Mathew Brady, original: John Plumbe) |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1783-aprila-03)3. aprila 1783. New York |
| Smrt | 28. novembra 1859. (dob: 76) Sunnyside kraj Tarrytowna u državi New York |
| Obrazovanje |
| Zanimanje | književnik, novinski urednik, publicist, diplomat |
| Opus |
| Književni pravac | romantizam |
| Književne vrste | fantastika, horor, historija |
| Potpis |
|  |

**Washington Irving** (3. april 1783 - 28. novembar 1859) bio je američki književnik, historičar i diplomat, najpoznatiji po fantastičnim pričama *The Legend of Sleepy Hollow* i Rip Van Winkle koje su ga učinile prvim međunarodno uspješnim autorom mlade američke književnosti. Irving je također pisao o historiji Španije gdje je od 1842. do 1846. služio kao američki ambasador. Njegova djela su postala dio američkog folklora, posebno u rodnom New Yorku gdje je njegov izraz "Gotham" postao nadimak za grad, a "Knickebockers" (po jednom njegovom izmišljenom liku) za tamošnje stanovnike. Sklonost da historijske tekstove "krasi" s "pikantnim", ali nepotvrđenim deteljima, ga je učinila jednim od najzaslužnijim ličnosti za mit o ravnoj Zemlji.

## Vanjske veze

* Works by or about Washington Irving at Internet Archive (scanned books original editions color illustrated)
* Works by Washington Irving at Project Gutenberg (plain text and HTML)
* Famous Quotes by Washington Irving Arhivirano 2008-02-06 na Wayback Machine-u
* Washington Irving's Sunnyside Arhivirano 2011-08-07 na Wayback Machine-u
* Timothy Hopkins' Washington Irving collection, 1683–1839(5 volumes) is housed in the Department of Special Collections and University Archives Arhivirano 2008-06-04 na Wayback Machine-u at Stanford University Libraries
* Index Entry for Washington Irving at Poets' Corner
* Washington Irving Cultural Route Arhivirano 2014-06-19 na Wayback Machine-u in Spain

| Diplomatske funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:  **Aaron Vail**  |  **Ministar-izaslanik SAD u Španiji**  1842–1846
 | Slijedi:  **Romulus M. Saunders**  |
# Memoari

**Memoari** (francuski: *mémoires*, uspomene) je naziv za, najčešće književno, djelo u kome autor iznosi uspomene na događaje kojima je svjedočio i ljude koje je poznavao. Memoari se često smatraju sinonimom za autobiografiju, iako, u stvari, predstavljaju njenu podvrstu. Memoari tako daju veći naglasak na subjektivne i lične dojmove nego na iznošenje objektivnih činjenica, ne prate život pisca kronološki, odnosno obično se bave izoliranim periodom nečijeg života.
# Harrow

| Harrow London Borough of Harrow  |
| --- |
|  |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **država** |  UK
 |
| **Regija** | Istočna Engleska
 |
| **Ceremonijalna grofovija** | Greater London
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 50.47 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2015.)
 |
|  - **Grad** | 247,130
 |
|  - **Gustoća** | 4,896.7 stan. / km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+0 (UTC+1)
 |
| **Poštanski broj** | HA, NW, UB
 |
| **Pozivni broj** | 020
 |
| Karta
 |
| Harrow na karti Greater Londona Harrow na karti Greater Londona
 |

**Harrow**  (izgovor: [Harou]) službeno engleski *London Borough of Harrow* je jedan od 19 borougha *Vanjskog Londona* (Outer London) metropolitanske grofovije Greater London u kom živi 247,130 stanovnika.

## Geografija

Harrow se nalazi sjeverozapadnom rubu metropole, na teritoriju koji je nekad pripadao historijskoj Grofoviji Middlesex.

U okviru njegovih granica leže kvartovi (od sjeverozapada prema jugoistoku); Pinner Green, Hatch End, Stanmore, Pinner, Harrow Weald, Burnt Oak, Harrow Garden Village, Harrow (uključivo Harrow on the Hill), Wealdstone, Northolt Park i Roxeth.

## Historija

Metropolitanski borough Harrow bio je sve do 1965. nezavisni grad, tad je pripojen u Greater London.

Zemljani jarak kod Grim’s Dyka dokaz je da je na tom terenu postojalo ranije saksonsko naselje. Od srednjovjekovnih građevina tu je zgrada feudalnog imanja Headstone iz 14. vijeka, koja je bila nadbiskupska rezidencija od 14. do 16. vijeka i crkva sv. Marije. Nekadašnji augustinski samostan Bentley u Stanmoru bio je štab RAF-a u vrijeme Bitke za Britaniju (1940. - 41.).

Centar Harrowa gdje leži željeznička stanica je i trgovački centar tog dijela Londona. Po boroughu ima i nešto lake industrije kod Wealdstona.

Etničke manjine čine više gotovo 2 / 5 stanovništva borougha, to su uglavnom doseljenici iz Južne Azije.

## Pobratimski gradovi

* Douai, Francuska

## Reference

## Vanjske veze

* Harrow Council (`en`)
# Trinity koledž, Cambridge

| Trinity College |
| --- |
|  |
| Veliko dvorište koledža |
| Historija |
| Moto | Virtus Vera Nobilitas |
| Osnivanje | 1546. |
| Generalno |
| Vrsta | javni |
| Administracija |
| Predsednik | Gregory Winter |
| Studenti |
| Broj studenata | 700 350 |
| Lokacija |
| Sedište   – grad   – država |  Cambridge (Grofovija Cambridgeshire)  Engleska |
| Službene stranice |
| www.trin.cam.ac.uk |

**Trinity College** je jedan od 31 konstitutivnih koledža Univerziteta u Cambridgeu - Engleska.

## Historija i karakteristike

Koledž Trinity (Trojstvo) osnovao je 1546. kralj Henry VIII, kombinirajući Michaelhouse i King's Hall. Michaelhouse postoji od 1324., a King’s Hal je osnovao Edward II 1317., nakon tog ga je 1337. dogradio i rekonstruirao Edward III pa koledž kao svoju zastavu koristi zastavu Edwarda III.

Većina najznačajnijih građevina koledža potječe iz 16. i 17. vijeka.

## Poznati studenti

Među prvim studentima bili su Francis Bacon, filozof, državnik i miljenik kraljice Elizabete I i pjesnici George Herbert, Andrew Marvell i John Dryden.

Jedan od najvećih fizičara svih vremena Isaac Newton, studirao je na Trinityju od 1661. do 1696.

Početkom 19. vijeka poznati studenti bili su Byron, Thackeray i Tennyson.

Među poznatim ličnostima koji su studirali krajem 19. vijek i početkom 20. vijeka bili su James Clerk Maxwell, autor teorije elektromagnetizma, dva pionira atomske fizike; J. J. Thomson i Ernest Rutherford, historičar G.M. Trevelyan, filozofi Bertrand Russell i Ludwig Wittgenstein, Jawaharlal Nehru, prvi premijer Indije i romanopisac Vladimir Nabokov.

Koledž pohađa prosječno oko 700 studenata i oko 350 postdiplomanata.

## Reference

## Vanjske veze

* Službene stranice Trinity koledža Arhivirano 2012-03-06 na Wayback Machine-u (`en`)
# Bournemouth

| Bournemouth
 |
| --- |
| Glavni trgGlavni trg |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **država** |  UK
 |
| **Regija** | Jugozapadna Engleska
 |
| **Nemetropolitanska grofovija** | Dorset
 |
| **Unitarna jedinica** | Bournemouth
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Urbano područje** | 40.258 km²
 |
|  - **Područje utjecaja** | 46.179 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2014.)
 |
|  - **Urbano područje** | 191,390
 |
|  - **Urbana gustoća** | 4,144.5 sta./km²
 |
|  - **Područje utjecaja** | 195,460
 |
|  - **Gustoća područja utjecaja** | 4,855.2 sta./km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+0 (UTC+1)
 |
| **Poštanski broj** | BH1–11
 |
| **Pozivni broj** | 01202
 |
| Karta
 |
| Bournemouthclass=notpageimage| Bournemouth na karti Engleske |

**Bournemouth** (čita se *Bornmut*) je grad, borough i unitarna jedinica od 191,390 (195,460) stanovnika na jugozapadu Engleske u Grofoviji Dorset.

## Geografija

Bournemouth je morsko ljetovalište na obali La Mancha, udaljen desetak km zapadnije od Christchurcha i 54 km jugozapadno od Southamptona.

Njegove duge pješčane plaže duž Zaljeva Poole, protežu se od potoka Alum Chine do spruda Hengistbury, iza pojasa plaža leže kuće i trgovine.

## Historija

Historija Bournemoutha počela je nakon 1810. kad je dorsetski aristokrat Lewis Tregonwell u njemu podigao svoju ljetnu rezidenciju. Sporo je rastao, tako je 1841. imao samo 26 zgrada, njegov rast se ubrzao kad je do njega stigla 1870 željeznica. Izgradnja vodovodne mreže omogućila je ekspanziju stanbene gradnje, po suhoj ruralnoj unutrašnjosti prekrivenoj borovom šumom, kao i po pješčanim ravnicama iza obalnih klifova istočno od luke Poole.

Pojas iza obale ispresjecan je malim strmim potočnim kotlinama , koje zovu - chines. Jedan od tih potočića - Bourne, kanaliziran je da protiče preko brojnih vrtova, pa danas uvire u more na mjestu prvog lučkog doka iz 1860. Pored njegova ušća podignut je glavni trgovački i zabavni centar sa teatrom.

Bournemouth zbog svoje ugodne klime, naročito blagih zima, privlači velik broj turista i to ne samo ljeti, već i zimi, ali i puno penzionera koji u njemu trajno borave.

## Privreda i transport

Najvažnija grana privrede je turizam, pored toga ima i nešto lake industrije.
Posljednjih godina Bournemouth je izrastao u jedan od najvažnijih kongresnih i konferencijskih centara Engleske.

Bournemouth ima Internacionalni aerodrom (IATA: BOH, ICAO: EGHH) smješten 6.5 km sjeveroistočno od centra grada.

## Pobratimski gradovi

* Izrael, Netanya
* Švicarska, Lucerne

## Reference

## Vanjske veze

* *Bournemouth Borough Council* (`en`)
# Satira

**Satira** (lat. *satura* ili *satira*) je književni oblik u kom se kritički ismijava pojedinca, grupu, državu ili vlast. Često je korištena kao sredstvo političke borbe.

Satira je jedina izvorna rimska književna vrsta. Kvintilijan je rekao: *Satura quidem tota nostra est* (= Satira je doista cijela naša). Najpoznatiji su predstavnici Gaj Lucilije, Kvint Horacije Flak, Aulo Perzije Flak i Decim Junije Juvenal.

## Rimska satira

Satiričnih elemenata ima i u grčkoj književnosti, npr. u staroj atičkoj komediji i Aristofanovim napadima na suvremenike (Kleona, Sokrata itd.), zatim u kiničko-stoičkim dijatribama Biona iz Boristena i Menipa iz Gadare. Međutim, ipak su tek rimski književnici razvili satiru kao posebnu književnu vrstu koju karakterizira raznolikost sadržine, a ponekada i oblika (dijalog, pripovijetka, anegdota, raznovrsni metri, mješavina poezije i proze).

Tit Livije opisuje *saturae* kao drevne dramske predstave, koje su prvi put priređene da bi se umilostivili bogovi tokom jedne epidemije kuge, i koje su predstavljale mješavinu pesme, glazbe i plesa. Ove dramske sature s jedne su strane utjecale na razvitak rimske komedije, a s druge strane iz njih se razvila poludramska "satira", opis piščeva osobna gledišta, duhovit, podrugljiv ili moralizatorski, na suvremene društvene ili književne teme ili jednostavno usmjeren na ljudske mane.

Rimski autori navode da je prvi pisac stihovanih satira bio Enije, ali čini se da u njima nije bilo invektive ili osobnih napada. Gaj Lucilije bio je prvi koji se u cijelosti posvetio toj književnoj vrsti, i upravo joj je on dao i njen osobeni karakter i heksametarsku formu. Svi kasniji rimski pisci satira smatrali su Lucilija svojim utemeljivačem. Nakon njega djelovao je Marko Terencije Varon, koji je za uzor uzeo Menipove satire, u kojima su se miješali proza i stihovi u različitim metrima. No Varonove satire nisu bile toliko podrugljive kao Lucilijeve i imale su više didaktički ton.

Horacijeve satire pokazuju jak Lucilijev utjecaj, ali ne sadrže osobne napade, nego više kritiziraju općeljudske mane, a sadrže i zanimljive samokritike. Perzije također pokazuje određeni Lucilijev utjecaj, no njegove satire karakterizira jak moralizatorski ton sa stoičkog stajališta i isto ne sadrže direktne osobne napade. Svoj je vrhunac rimska satira dosegla s Juvenalom, koji daje gorke opise poročnosti i zločinstva svake vrste, ali ih radi vlastite sigurnosti povezuje s ljudima prethodne generacije.

Posebnu vrstu satire predstavlja Senekina *Apokolocintoza* (*Pretvaranje Klaudija u tikvu*), poznata i kao *Ludus de morte Claudiii* (= *Igra o Klaudijevoj smrti*). Pisana je menipskom mješavinom proze i poezije i grubim humorom karikira deifikaciju pokojnog cara Klaudija. Na tragu menipske satire je i Petronijev *Satyricon*, no to je već više roman nego satira.

## Reference
# Konstantinopolj

*Opsada Konstantinopolja* slika iz 1499
**Konstantinopolis** (grč. *Κωνσταντινούπολις* [*Konstantinoúpolis*], lat. *Constantinopolis*; "Konstantinov grad"), ili **Carigrad**, je bilo prvobitno ime današnjeg Istanbula, u Turskoj. Sve do 1453, tj. u svojoj pred-osmanlijskoj historiji, **Konstantinopolj** je bio više od hiljadu godina prestonica, najprije Istočnog rimskog carstva. No, počeci grada idu sve do 7. vijeka pne., odnosno do osnivanja starogrčke naseobine i grada Bizantijuma. Konstantinopolis je bio strateški smješten između Zlatnog roga i Mramornog mora, na južnom ušću Bosfora u Mramorno more, na tački gdje Evropa susreće Aziju. Konstantinopolis je bio veoma značajan kao nasljednik starog Rima i kao najveći i najbogatiji grad u Evropi tokom cijelog srednjeg vijeka.

## Povezano

* Novi Rim
# Utopija

**Utopija** je zamisao o idealnom društvu. Utopije se uglavnom stvaraju zbog nezadovljstva stanjem društva, pa samim tim pruzaju osnovu da se kritikuje društvo. Prvi utopista bio je Thomas More ("Utopija"). Takodje važan utopista bio je Tommaso Campanella ("Grad Sunca"). U 18. vijeku najvažniji utopisti bili su Mablej, Cabet, Moreli, a u 19. vijeku Saint-Simon, Charles Fourier, Robert Owen...

U 20. vijeku pojavljuju se nove vrste utopija, anti-utopije (negativne utopije). Nastaju zbog situacije u XX veku (svetski ratovi). Najpoznatiji pisci ovakve vrste utopije su: Zamjatin ("Mi"), Haksli ("Vrli novi svet"), Orvel ("1984"). U ovim knjigama se piše o tome kako je sve kontrolisano, zabranjeno i manipulisano. One na pesimistički način oslikavaju budućnost čovečanstva.

## Povezano

* Anti-utopija
# Paradise Lost

*Za ostale upotrebe, pogledajte Paradise Lost (razvrstavanje).*
Portret Gustava Doréa: Sotona u *Izgubljenom raju*.
Izgubljeni raj (engl. Paradise Lost), herojski ep engleskog pisca Johna Miltona. U djelu je glavni junak antijunak Sotona. *Izgubljeni raj* je prvo objavljen 1667. u 10 dijelova; verzija iz 1674. objavljena je u 12 dijelova.

Tema epa *Izgubljeni raj* je teodicejski problem: kako čovjek, ako je Bog dobar i svemoćan, objašnjava zlo. Odgovor koji ep daje kao rješenje problema je da čovjek nije pao u grijeh ne bi se mogao promijeniti. To je dio Božijeg plana. Ipak dok Sotona nije sreo anđela Gabriela, vjerovao je da je dijelio vlast s Bogom. U njihovu razgovoru Gabriel mu objašnjava da je taj slučaj dio Božijeg plana i da njegova vlast nad pola svijeta ne bi bila izvediva da tako Bog nije izabrao.

## Vanjske veze

*  Arhivirano 2010-04-16 na Wayback Machine-u
*  Arhivirano 2018-01-01 na Wayback Machine-u
# John Milton

**John Milton** (London, 9.12. 1608. - London, 8.11. 1674.), engleski književnik

John Milton
Znameniti je esejist, pjesnik i dramatičar. Njegov religiozni ep "*Izgubljeni raj*" smatra se jednim od najboljih djela napisanih na engleskom jeziku. Milton se aktivno umiješao i u političke borbe svojega doba. Kad je nakon pogubljenja kralja u januaru 1649. Milton objavio spis u kojem opravdava taj Cromwellov postupak, imenovan je tajnikom novoosnovanog državnog vijeća i na tom poslu 1652. izgubio vid.
Nakon pobjede kontrarevolucije 1660., knjige su mu javno spaljene, a on bačen u tamnicu, ali je uskoro pušten.

## Djela

* *Comus* , 1634.
* *Lycidas* , 1638.
* *Of Reformation* , 1641.
* *Of Prelatical Episcopacy* , 1641.
* *Animadversions* , 1641.
* *The Reason for Church Government* , 1642.
* *Apology for Smectymnuus* , 1642.
* *Doctrine and Discipline of Divorce* , 1643.
* *Of Education* , 1644.
* *Judgement of Martin Bucer Concerning Divorce* , 1644.
* *Areopagitica* , 1644.
* *Tetrachordon* , 1645.
* *Colasterion* , 1645.
* *Poems of Mr John Milton, Both English and Latin* , 1645.
* *Tenure of Kings and magistrates* , 1649.
* *Eikonoklastes* , 1649.
* *Defensio pro Populo Anglicano* , 1651.
* *Defensio Seconda* , 1654.
* *A treatise of Civil Power* , 1659.
* *The Likeliest Means to Remove Hirelings from the Church* , 1659.
* *Ready and Easy Way to Establish a Free Commonwealth* , 1659.
* *Brief Notes Upon a Late Sermon* , 1660.
* *Paradise Lost* , 1667.
* *Accedence Commenced Grammar* , 1669.
* *History of Britain* , 1670.
* *Samson Agonistes* , 1671.
* *Paradise Regained* , 1671.
* *Art of Logic* , 1672.
* *Of True Religion* , 1673.
* *Poems, &c, Upon Several Occasions* , 1673.
* *Epistolae Familiaries* , 1674.
* *Prolusiones* , 1674.