# Otogi-zōshi (Osamu Dazai)

| *Otogi-zōshi* |
| --- |
| Naslovnica prvog izdanja |
| Autor(i) | Osamu Dazai |
| Originalni naslov | *お伽草紙* |
| Naslov prijevoda | *Bajke* |
| Država |  Japan |
| Jezik | japanski jezik |
| Žanr(ovi) | zbirka priča |
| Izdavač | Chikuma Shobō |
| Datum izdanja | 25. listopada 1945. |

Otogi-zōshi (japanski: お伽草紙, Otogi-zōshi?  ; srpskohrvatski: *Bajke*) je zbirka kratkih priča Osamua Dazaija koja je premijerno izdana 25. listopada 1945. godine u izdanju kuće Chikuma Shobō. Zbirka sadrži ukupno četiri kratke priče koje su obrade slavnih priča iz japanskog folklora, a temeljena je i inspirirana slavnom istoimenom zbirkom od 350 japanskih narodnih priča. Četiri priče prisutne u ovoj zbirci ranije nisu nikada objavljene, a *Otogi-zōshi* je bila posljednja zbirka tog tipa (zbirka koja je sadržavala isključivo ranije neobjavljene priče) objavljena za Dazaijeva života.

Priče su obrade slavnih folklornih priča, ali s Dazaijevim karakterističnim stilskim i idejnim odrednicama, odnosno radi se o modernim prikazima tradicionalnih priča koje sadrže novu dimenziju koja nije bila u skladu sa zahtjevima tadašnje carske vlasti u Japanu. Osim samih folklornih elemenata, ove priče sadrže i tipične Dazaijeve teme i motive koje je obrađivao i u drugim djelima iz kasnog perioda, a u koje spadaju neshvaćenost i društvena neprilagođenost, odumiranje emocija u muško-ženskim odnosima, sumnja da će se dogoditi loše stvari te prihvaćanje vlastite sudbine praćeno rezignacijom.

## Nastanak

Dazai je na ovoj zbirci radio u prvoj polovici 1945. godine, odnosno za vrijeme Drugog svjetskog rata. U predgovoru i na početku priče "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?)", Dazai se predstavlja kao oca koji piše taj tekst u skloništu od zračnih napada, međutim Dazai je u stvarnosti radio na ovoj zbirci na nekoliko lokacija tijekom savezničkih bombardiranja, zbog čega se morao često seliti (jer su te lokacije bile uništene u zračnim napadima).

Oko 5. ožujka 1945. godine, Dazai je završio priču "Chikusei", koja će biti objavljena u travanjskom broju časopisa *Bungei*, a bila je inspirirana zbirkom kineskih narodnih priča *Liaozhai Zhiyi*. Tijekom 6. i 7. ožujka, Dazai je u Mitaki započeo rad na predgovoru i priči "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?). Tōkyō je 10. ožujka pretrpio teško bombardiranje; Kiyoshi Koyama, čiji je dom uništen u napadu, tada se preselio u Dazaijev dom u Mitaki. "Zureći u istočno nebo što je gorjelo crvenom bojom", Dazai je odlučio evakuirati svoju obitelj u dom obitelji Ishikawa (obitelji njegove supruge) u Kōfuu, što je i napravio do kraja mjeseca. Mitaka je bombardirana u ranim jutarnjim satima 2. travnja tako da je i Dazai morao napustiti svoj dom.

Priču "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?) dovršio je 7. svibnja, a sljedećeg je dana započeo rad na priči "Urashima-san" (japanski: 浦島さん, *"Urashima-san"*?). Krajem svibnja ili početkom lipnja započeo je rad na priči "Planina Kachi-kachi" (japanski: カチカチ山, *, Kachi-kachi Yama*?). Posljednju priču, "Vrabac odrezanog jezika" (japanski: 舌切雀, *, Shita-kiri Suzume*?), napisao je u drugoj polovici lipnja. Nedugo nakon što je Dazai dovršio cijelu zbirku, Kōfu je bombardiran 7. srpnja u ranim jutarnjim satima, pri čemu je kuća obitelji Ishihara izgorjela u cijelosti. Prema jednoj anegdoti, Dazai je prilikom bijega iz kuće spasio rukopis tako što ga je nosio dok je svoju najstariju kći nosio na leđima. Spašeni rukopis Dazai je povjerio Koyami, koji je ubrzo stigao u Kōfu kako bi ga posjetio. Koyama je 13. srpnja uspješno dostavio rukopis izdavačkoj kući Chikuma Shobō. Dazai i njegova obitelj, nakon što su ponovo ostali bez doma, zaputili su za Tsugaru preko Tōkya. Nešto manje od dva mjeseca nakon rata, odnosno 25. listopada 1945. godine, Chikuma Shobō objavila je zbirku *Otogi-zōshi*, čije je prvo izdanje tiskano u Ini u prefekturi Nagano.

Nakon izlaska prvog izdanja, lokacija rukopisa dugo je vremena bila nepoznata te se čak vjerovalo da je izgubljena. Međutim, Muzej moderne japanske književnosti kasnije je otkrio cjeloviti rukopis te ga je izložio javnosti 2019. godine u sklopu posebne izložbe povodom 110. obljetnice Dazaijevog rođenja. Rukopis se sastojao od ukupno 387 stranica s 200 polja za kanjije, a koje su nastale tako što su uobičajene stranice za 400 znakova prepolovljene. U predgovoru su vidljiva mjesta gdje je naslov planirane priče "Boj majmuna i raka" (japanski: 猿蟹合戦, *, Saru Kani Gassen*?) izbrisan i zamijenjen onim "Vrabac odrezanog jezika" (japanski: 舌切雀, *, Shita-kiri Suzume*?). Također, izvorni rukopis priče "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?) sadržavao je tekst "američki demoni, britanski demoni" (japanski: アメリカ鬼、イギリス鬼, *, Amerika-ki, Igirisu-ki*?), koji je u prvom izdanju zamijenjen s tekstom "××××鬼、××××鬼" (riječi su bile zarcenjene), a u kasnijim izdanjima s tekstom "ubojiti demoni, krvožedni demoni" (japanski: 殺人鬼、吸血鬼, *, satsujin-ki, kyūketsu-ki*?).

Još jedna kopija rukopisa s predgovorom i pričom "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?) nalazi se u Književnom muzeju u Aomoriju, a vjeruje se da se radi o pročišćebnoj kopiji napravljenoj prema originalu koji je izložen 2019. godine. Također postoji priča da je Dazai inicijalno planirao dati priču "Starac s izraslinom" (japanski: 瘤取り, *, Kobutori*?) na objavu u časopisu *Gendai* još u ožujku 1945. godine, ali to se nije dogodilo.

## Sadržaj

| #
 | Ilustracija
 | Naslov
 | Izvorni naslov
 | Prijevod
 | Izvorna priča
 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.
 |  | "Kobutori"
 | 瘤取り
 | "Starac s izraslinom"
 | Kobutori Jiisan (japanski: こぶとりじいさん, *Kobutori Jiisan*?) |
| Na samom početku, autor (fiktivna verzija samog Dazaija) napominje da ne može provjeriti istinitost priča koje planira ispričati jer iz skloništa nema pristup potrebnoj literaturi; ovo se može interpretirati kao kritika japanske ratne vlade, koja je prisilila narod na skrivanje i tako obustavila znanstvenu aktivnost. Priča započinje opisom glavnog lika, usamljenog starca alkoholičara, koji ima uglednu suprugu i sina koji je zbog svojih vrlina dobio nadimak "Svetac". Starac ne voli ni nju ni njega. Jednoga dana, starac odlazi skupiti drvo za ogrijev, ali se opije te je prisiljen sakriti se u izdubljenom drvetu, gdje na koncu zaspe. Kada se probudi kasnije poslijepodne, starac ugleda skupinu *onija* kako plešu i piju. Starac pleše za demone, a oni mu oduzmu izraslinu (cista) koju je imao na licu, vjerujući da će ga tako prisiliti da se vrati. Kada se vrati kući, starac shvati kako je njegova obitelj indiferentna na njegov novi izgled, a on sam je tužan jer mu je izraslina bila jedini "drug" u njegovoj usamljenosti. Međutim, bogati starac iz susjedstva mrzi svoju izraslinu i želi da je demoni i njemu uklone, ali njegov kaotični ples prestraši demone, koji pobjegnu i starcu ostave i drugu izraslinu. Priča završava autorovim riječima: "*... iako se u ovoj priči nije dogodila nijedna loša stvar, na kraju su svi nesretni.*"
 |
| 2.
 |  | "Urashima-san"
 | 浦島さん
 | "Gospodin Urashima"
 | Urashima Tarō (japanski: 浦島 太郎, *Urashima Tarō*?) |
| Gospodin Urashima usamljeni je starac iz nekoć bogate obitelji koji je izgubio svoj dom u bombardiranju pa danas živi u drvenoj stračari. Nekoć davno, posjedovao je dragocjenu kutijicu, ali i nju je izgubio pa ga sada more usamljenost i siromaštvo. Uslijed toga, prisjeća se kako je kao mladić spasio kornjaču koju su zlostavljali lokalni dječaci. Nakon toga, divovska morska kornjača pozvala ga je u Zmajevu palaču pod morem, gdje je upoznao princezu Oto-hime; njezina glazba ga je oduševila i on je neko vrijeme proveo s njom pod vodom. Ipak, u jednom se trenutku odlučio vratiti na površinu, gdje je otvorio dragocjenu kutijicu koju mu je dala Oto-hime i odmah je postao starac. Autor priče sluša Urashimina prisjećanja, a iako su ga sva lokalna djeca voljela, Urashima se odao alkoholu i bio je čudan. U jednom se trenutku razbolio, a autor priče bio je uz njega u trenutku smrti. Priča tako zaokružuje legendu o ribaru Urashimi Tarōu, naglašavajući pritom nestalnost modernog života.
 |
| 3.
 |  | "Kachi-kachi Yama"
 | カチカチ山
 | "Planina Kachi-kachi"
 | Kachi-kachi Yama (japanski: かちかち山, *Kachi-kachi Yama*?) |
| U ovoj priči, izvorni likovi zečice i *tanukija* (japanski kunopas) zamijenjeni su s urednom i prelijepom tinejdžerkom, koja je istovremeno i okrutna, odnosno glupim, proždrljivim srednjovječnim muškarcem koji je toliko slijepo opčinjen njome da čini sve što ona hoće, neovisno o tome koliko je ona okrutna prema njemu. Radi se o modernoj reinterpretaciji poznate japanske basne, a autor priču zaključuje riječima da se u svakoj ženi nalazi nemilosrdni zec, a u svakom muškarcu vrli *tanuki* koji se koprca kako bi ostao glavom iznad vode.
 |
| 4.
 |  | "Shita-kiri Suzume"
 | 舌切雀
 | "Vrabac odrezanog jezika"
 | Shita-kiri Suzume (japanski: 舌切り雀, *Shita-kiri Suzume*?) |
| Glavni lik ove priče je nekoć bogata starica koja danas živi u zapuštenoj drvenoj kolibi. Zbog oštrog i vulgarnog jezika, djeca su joj dala nadimak "vrabac odrezanog jezika". Starica autoru prepričava svoja sjećanja. Kada je još bila živjela sa suprugom, u njihovom se domu ugnijezdio vrabac kojeg su oni iznimno voljeli. Jednoga dana, vrabac je pojeo škrob što ga je starica koristila za rublje, na što se ova toliko naljutila da je vrapcu odrezala jezik. Vrabac je tada odletio, ali se vratio s dvije kutije, jednom malom i jednom velikom. Starica i starac mogli su birati, a starica je odabrala veću i dobila blago, dok je starac s manjom postao još bogatiji. Tako je starica prepričala poznatu narodnu priču, ispreplićući ju s događajima iz vlastitog života. U stvarnosti, njezin je suprug poginuo u ratu, a ona je postala siromašna i usamljena. Dok je autor priče sluša, primjećuje kako je ogorčena, tvrdoglava i bijedna; danas pije, usamljena je i psuje na lokalnu djecu, međutim autor ju istovremeno prikazuje i kao osobu vrijednu žaljenja. Priča završava ostavljajući dojam da je starica dobila što je zaslužila.
 |

## Napomene

## Refrence

## Vanjske veze

* Aozora Bunko, unos br. 307 - *Otogi-zōshi* (お伽草紙)
* Aozora Bunko, unos br. 52380 - *Otogi-zōshi* (お伽草紙)