Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Jat (slovo)

*Ne treba miješati sa polumekim znakom (Ҍ).*

| Ћириличко слово Ѣ
 |
| --- |
|  |
|  |
| Позиција у Уникоду
 |
| Велико: **U+0462** |
| Мало: **U+0463** |
| Слова словенских језика
 |
| А
 | Б
 | В
 | Г
 | Ґ
 | Д
 | Ђ
 |
| Ѓ
 | Е
 | Ѐ
 | Ё
 | Є
 | Ж
 | З
 |
| З́
 | Ѕ
 | И
 | Ѝ
 | І
 | Ї
 | Й
 |
| Ј
 | К
 | Л
 | Љ
 | М
 | Н
 | Њ
 |
| О
 | П
 | Р
 | С
 | С́
 | Т
 | Ћ
 |
| Ќ
 | У
 | Ў
 | Ф
 | Х
 | Ц
 | Ч
 |
| Џ
 | Ш
 | Щ
 | Ъ
 | Ы
 | Ь
 | Э
 |
| Ю
 | Я
 |
| Слова несловенских језика
 |
| Ӑ
 | Ӓ
 | Ә
 | Ӛ
 | Ӕ
 | Ғ
 | Ҕ
 |
| Ӻ
 | Ӷ
 | Ԁ
 | Ԃ
 | Ꚉ
 | Ӗ
 | Ӂ
 |
| Җ
 | Ӝ
 | Җ
 | Ԅ
 | Ӟ
 | Ԑ
 | Ӡ
 |
| Ԇ
 | Ӣ
 | Ҋ
 | Ӥ
 | Қ
 | Ӄ
 | Ҡ
 |
| Ҟ
 | Ҝ
 | Ԟ
 | Ԛ
 | Ӆ
 | Ԓ
 | Ԡ
 |
| Ԉ
 | Ԕ
 | Ӎ
 | Ӊ
 | Ң
 | Ӈ
 | Ҥ
 |
| Ԣ
 | Ԋ
 | Ӧ
 | Ө
 | Ӫ
 | Ҩ
 | Ԥ
 |
| Ҧ
 | Ҏ
 | Ԗ
 | Ҫ
 | Ԍ
 | Ҭ
 | Ԏ
 |
| Ӯ
 | Ӱ
 | Ӳ
 | Ү
 | Ұ
 | Ҳ
 | Ӽ
 |
| Ӿ
 | Һ
 | Ԧ
 | Ҵ
 | Ҷ
 | Ӵ
 | Ӌ
 |
| Ҹ
 | Ꚇ
 | Ҽ
 | Ҿ
 | Ӹ
 | Ҍ
 | Ӭ
 |
|  |  | Ԙ
 | Ԝ
 | Ӏ
 |
| Историјска слова
 |
| Ꙉ
 | Ѻ
 | Ѹ
 | Ѡ
 | Ѽ
 | Ѿ
 | Ҁ
 |
| Ѣ
 | Ꙓ
 | Ꙗ
 | Ѥ
 | Ѧ
 | Ѫ
 | Ѩ
 |
| Ѭ
 | Ѯ
 | Ѱ
 | Ѳ
 | ֹѴ
 | Ѷ
 | Ꙟ
 |
| Диграфи ћирилице
 |
| Сва слова ћирилице
 |

**Jat** (staroslavenski: ѣть) je glas staroslovenskog jezika koji se u kasnijim slovenskim jezicima razvio u različite izgovore, te čini osnov razlike između dijalekata. Jat se u staroslovenskoj glagoljici označavao slovom **Ⱑ**, a u ćirilici **Ѣ** (malo slovo **ѣ**).

U praslovenskom jeziku *jat* je bio dugačak samoglasnik. Pretpostavlja se da je izgovarano kao zvuk  [æ:] . U različitim slavenskim jezicima, kao i u srpskohrvatskim govorima, jat je prešao u druge glasove, najčešće /*je*/, /*i*/, /*ie*/, /*e*/, ali ponekad i /*a*/. Ta pojava se naziva "odraz jata". Po tome se slavenski jezici mogu podijeliti na različite skupine, kao i srpskohrvatski govori.

Slovo jat se na latinicu trasnkribuje kao *ě*, što je preuzeto iz češkog jezika, u kome se najčešće čita kao *je*.

U ruskom jeziku slovo se koristilo do 1917. godine, a u bugarskom do 1945. godine.

## Izgovor jata u slovenskim jezicima

Jatova granica u srpskohrvatskom jeziku.
Različiti izgovor jata je glavni kriterij za razlikovanje ikavskog, ijekavskog i ikavskog izgovora u srpskohrvatskom jeziku. U slovenskim jezicima i dijalektima postoji više varijanti zamene ovog slova u izgovoru i pisanju:

* *e* — srpskohrvatska ekavica, makedonski jezik, slovenački jezik, ruski jezik i zapadni bugarski govori
* *je* i *ije* — srpskohrvatska ijekavica, slovački, poljski
* *i* — srpskohrvatska ikavica, ukrajinski jezik
* *ja* — bugarski jezik (na primer: bjal, mljako) i poljski (npr. biały)

## Povezano

* Jatova granica
* Glagoljica
* Staroslovenska ćirilica
* Ě

## Napomene

## Reference

## Vanjske veze
# Jat

**Jat** se može odnositi na:

* Jat (slovo), naziv 33. slova glagoljične i 32. slova ćirilične azbuke
* JAT, akronim za Jugoslavenski aerotransport (od 2003. Jat Airways).
# Posavina

Zagreb
Vijećnica Plemenite općine turopoljske, danas Muzej Turopolja
Most na rijeci Savi kod Slavonskog Broda.
**Posavina** je naziv za područje uz rijeku Savu koja se nalaze u četiri države: u Sloveniji, Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini, i Srbiji.

Radi se o područjima u Sloveniji gdje rijeka Sava nastaje spajanjem Save Dolinke i Save Bohinjke, u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini, kojima je međusobna spojnica i državna granica, kao što je to, primivši rijeku Drinu, Bosni i Hercegovini i Srbiji dok se potom u Beogradu ne ulije u Dunav.

## Važniji gradovi u slovenskom dijelu

* Kranj
* Ljubljana (glavni grad Slovenije)

## Važniji gradovi u hrvatskom dijelu

* Zagreb (glavni grad Hrvatske)
* Velika Gorica
* Sisak
* Kutina
* Novska
* Nova Gradiška
* Slavonski Brod
* Županja

## Važniji gradovi u bosanskohercegovačkom dijelu

* Derventa
* Bosanski Brod
* Bosanska Gradiška
* Gradačac
* Odžak
* Šamac
* Srebrenik
* Brčko
* Orašje
* Domaljevac

## Važniji gradovi u srpskom dijelu

* Srijemska Mitrovica
* Šabac
* Obrenovac
* Beograd (glavni grad Srbije)

## Povezano

* Bosanska Posavina
* Posavska županija
* Brodsko-posavska županija
# Orubica (Gradiška)

| Orubica
 |
| --- |
| Osnovni podaci
 |
| Država
 |  Bosna i Hercegovina
 |
| Entitet
 | Republika Srpska
 |
| Opština/Općina
 | Gradiška
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo ((1991)) | 48
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| OrubicaOrubica (Bosne i Hercegovine)
 |
| Ostali podaci
 |
| Pozivni broj
 | 051
 |

**Orubica** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Gradiška koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 48 stanovnika.

## Geografija

Selo se nalazi u Bosanskoj krajini.

## Historija

## Stanovništvo

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **1991.** |
| Srbi
 | 46
 |
| Muslimani
 | 0
 |
| Hrvati
 | 2
 |
| Jugosloveni
 | 0
 |
| ostali
 | 0
 |
| Ukupno
 | 48
 |

## Privreda

## Reference

## Vanjske veze

* Sajt opštine Gradiška Arhivirano 2020-09-27 na Wayback Machine-u

Šablon:Gradiška
# Matulji

| Matulji
 |
| --- |
|  |
| Osnovni podaci
 |
| Gradonačelnik
 | Bruno Frlan
 |
| Županija
 | Primorsko-goranska
 |
| Stanovništvo
 |
| Stanovništvo (2001-/-2011-/-2021) | 10.544
 |
| Geografija
 |
| Koordinate
 | ﻿ / ﻿ |
| Površina
 | 175,6 km²
 |
| MatuljiMatulji (Hrvatske)
 |
| Ostali podaci
 |
| Poštanski kod
 | 51211 Matulji
 |

**Matulji** su naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj, smještene u neposrednoj blizini Opatije. Administrativno pripada Primorsko-goranskoj županiji.

## Geografija

Teritorija Općine Matulji na sjeveru graniči s Republikom Slovenijom.

## Stanovništvo

Na površini od 175,6 km2 živi 10.544 stanovnika. Radno sposobnih je 7.098 u 23 naselja pod upravom Općine Matulji.

## Uprava

## Historija

## Gospodarstvo

## Značajne osobe

## Spomenici i znamenitosti

## Obrazovanje

## Kultura

* zvončari

## Sport

## Vanjske veze

* Službene stranice Općine Matulji
# Fonologija srpskohrvatskog jezika

**fonologija srpskohrvatskog jezika**. Fonemski inventar srpskohrvatskog standardnog jezika obuhvaća 31 fonem, pri čemu ima 26 neslogotvornih i 5 slogotvornih fonema. Slogotvorni fonemi mogu se dalje podijeliti na duge i kratke, zavisno od akcenta. Prozodijski inventar srpskohrvatskog standardnog jezika čine dva akcenta, kratki i dugi. Kombinira li se njihova kvantiteta s tonom, koji može biti silazni ili uzlazni, dobivaju se četiri različita naglaska: kratki uzlazni i dugi uzlazni te kratki silazni i dugi silazni naglasak.

Od varijacija fonemâ, alofonâ, u srpskohrvatskom se mogu razlikovati: [ŋ], [d͡z], [ɣ], [v], [ɕ] i [ʑ].

## Povezano

* srpskohrvatski jezik
* historijska fonologija srpskohrvatskog jezika
* Pomoć:IPA za srpskohrvatski
# Ilirski pravopis

Ljudevit Gaj, *Kratka osnova horvatsko-slavenskoga pravopisaňa*, Budim, 1830.
**Ilirski pravopis**, naziv za ortografski normativ kojeg su se jedno vreme pridržavali Ilirci.

U prvom broju Gajevog lista “Danica” date su dve pesme: jedna Rakovčeva, pisana kajkavskim dijalektom i kajkavskim pravopisom i druga Babukićeva, pisana štokavskim dijalektom i slavonskim pravopisom, kako su slavonski pisci pisali do tada. Time redakcija lista upoznaje čitaoce da postoje dva pravopisa, *horvacki* i *ilirički*, kojih će se ona dalje pridržavati, po želji pisaca koji šalju priloge “Danici”, bez ikakvih izmena.

Od desetog broja “Danice” Gaj uvodi novi, dijakritički, pravopis koji nadrednim znacima beleži glasove kojih nema u prvobitnom latinskom alfabetu. Uveden je niz “rogatih” slova od kojih se i danas koriste: *č*, *ž* i *š*. Nisu zaživela slova: *ě* (za stari *jat*) koje je nešto duže potrajalo, *ň* (za *nj*), *lˇ* (za *lj*), *dˇ* (za *đ*) i *ğ* (za *dž*).

## Povezano

* pravopis srpskohrvatskog jezika

## Literatura

* Enciklopedijski leksikon, Mozaik znanja: Srpskohrvatski jezik, Interpres Beograd 1972.
# Istočnoslavenski jezici

**Istočnoslavenski jezici** su podskupina iz obitelji slavenskih jezika.

Istočnoslavenske jezike govore Rusi, Ukrajinci i Bjelorusi. Oko 55.000 Rusina koji se izjašnjavaju kao zasebna nacija, služi se specifičnim zapadnoslavenskim rusinskim jezikom.

**Ruski jezik:** je najrašireniji slavenski jezik, govori ga oko 148.000.000 ljudi. S obzirom da je bio službeni jezik bivšeg Sovjetskog Saveza, njime se često koriste i stanovnici izvan današnje Ruske Federacije. Građani Bjelorusije uglavnom pričaju ruskim jezikom, posebno u javnoj sferi. Oko 30% građana Ukrajine također se služi ruskim jezikom u privatnoj i ekonomskoj sferi života, uglavnom u jugoistočnim gradovima, gdje živi velika ruska manjina.

**Ukrajinski jezik:** je drugi po brojnosti slavenski jezik je, i njime se služi preko 47.000.000 stanovnika, dok ga razumije preko 60.000.000 stanovnika izvan granica Ukrajine, uglavnom stanovnici bivšeg Sovjetskog Saveza i istočne Poljske. Ukrajinski jezik je službeni jezik Ukrajine i njime se ponajviše služe ukrajinski intelektualci, djelatnici znastvenih institucija i ustanova, potom ruralno i urbano stanovništvo zapadne Ukrajine, te uglavnom ruralno stanovništvo istočne Ukrajine.

Suržik i Balačka: Preko 50% ukrajinske estrade često koristi ruski jezik jer Rusija predstavlja golemo tržište na koje Ukrajinci često plasiraju svoje zabavne proizvode, pa tako i glazbenu, filmsku i drugu umjetnost. Ipak, treba napomenuti da se ruski jezik u Ukrajini i Rusiji bitno razlikuju, te se često koristi kombinacija tih jezika poznata pod imenom Suržik. Suržikom se koristi do 20% građana istočne Ukrajine, tako da jasnim ruskim jezikom govori manje od 10% stanovništva. U zapadnoj Rusiji se također koristi Balačka; ukrajinsko-ruska jezična kombinacija.

**Rusinski jezik:** Svojim specifikumom nalikuje slovačko-ukrajinskoj jezičnoj kombinaciji. Isti rusinski jezik u Srbiji, Hrvatskoj i Slovačkoj razlikuje se od rusinskog jezika u Poljskoj i Ukrajini. Rusinski jezik zakarpatske Ukrajine uz jedva primjetne razlike naspram standarnog ukrajinskog jezika smatra se ukrajinskim dijalektom.

**Bjeloruski jezik:** Bjeloruskim jezikom se služi preko 5.000.000 ljudi, uglavnom u Bjelorusiji. U javnoj sferi života uglavnom se koristi ruski jezik. Prepreku nesmetanom razvoju bjeloruskog jezika predstavlja politika koja potencira tiskanje štampe gotovo isključivo na ruskom jeziku. U prosjeku svega 10% bjeloruske štampe koristi bjeloruski jezik, dok se ostatak štampa na ruskom jeziku prema uputstvima politike.

### Istočnoslavenski jezici

* Ruski jezik
* Ukrajinski jezik
* Bjeloruski jezik
* Rusinski jezik
* Suržik (Ukrajina)
* Balačka (Rusija)
* Trasjanka (Bjelorusija)
# Bjeloruski jezik

**Bjeloruski jezik** jeste istočnoslavenski jezik koji je materinski jezik oko devet milijuna Bjelorusa.

| Bjeloruski jezik |
| --- |
| белару́ская мо́ва |
| Države | Bjelorusija, Poljska i 14 inih država |
| Regije | Europa |
| Broj govornika | 7-8 milijuna |
| Jezična porodica | indoeuropski
* slavenski
	+ istočnoslavenski
		- **Bjeloruski jezik**
 |
| Službeni status |
| Službeni | Bjelorusija i 12 općina u podlaskim vojvodstom u Poljskoj |
| Regulator | Bjeloruska akademija znanosti *Нацыянальная акадэмія навукаў Беларусі* |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `be` |
| ISO 639-2 | `bel` |
| ISO 639-3 | `bel` |

## Srednjovjekovna povijest

Već od 12. stoljeća na bjeloruskom se području razvijala crkvenoslavenska pismenost čiji je najpoznatiji predstavnik biskup Ćiril iz Turova. Bjeloruskim je crkvenoslavenskim pisana «Biblija Ruska» koju je u Pragu 1517.-1519. izdao F. Skaryna (Skorina). Osim toga, u Litvanskom je Velikom Vojvodstvu od 14. do 17. stoljeća u uporabi bio i tadašnji narodni bjeloruski jezik koji je u 16. st. stekao položaj i službenog jezika. U tom su stoljeću starobjeloruskim književnim jezikom (*starabelaruskaja litaraturnaja mova*) tiskane različite protestantske knjige. S. Budny je izdao katekizam (1562.) i prijevod Novog zavjeta (1574.), a V. Cjapinski (Tjapinski) oko 1580. tiskao je evanđelistar. Službena je uporaba jezika zabranjena 1696. g.

## Bjeloruski u doba nacionalnih preporoda u Europi

U prvoj se polovici 19. stoljeća pojavljuju prva književna djela na bjeloruskome narodnom jeziku, ali je tek nakon revolucije 1905. službeno dopuštena njegova uporaba. Osobito je važnu ulogu u razvoju suvremenoga bjeloruskog standardnog jezika odigrao časopis »Naša niva« oko kojega su se okupili najpoznatiji pisci i publicisti bjeloruskoga narodnog preporoda.

## Bjeloruski u SSSR-u

Od 1933. do 1990. bjeloruski je bio izložen snažnoj i sustavnoj rusifikaciji tako da danas velik broj Bjelorusa uopće ne govori materinski jezik. Prema popisu stanovništva 1989. od 7,9 milijuna Bjelorusa u Bjelorusiji, samo je 6,34 milijuna (80,25%) navelo bjeloruski kao materinski jezik.

## Bjeloruski u nezavisnoj Bjelorusiji

Između 1990. i 1994. nastupilo je kratko razdoblje nacionalnoga buđenja i preporoda. U siječnju 1990. Vrhovni je sovjet Bjelorusije proglasio bjeloruski službenim jezikom. Međutim, 1995. g., poslije referenduma, službenim je jezikom proglašen i ruski, nakon čega je, u doba čvrstorukaškoga režima Lukašenke, nastupilo ponovno razdoblje intenzivne rusifikacije i omalovažavanja bjeloruskog jezika, tako da mu je danas ugrožen ne samo položaj standardnog jezika već i samo postojanje. Od 16. stoljeća do Drugoga svjetskog rata bjeloruski su se tekstovi pisali i ćirilicom i latinicom, a danas se bjeloruski piše samo ćirilskim pismom koje ima 32 znaka.

Beloruski jezik
## Povezano

* Trasjanka

## Vanjske veze

* Belarusan: A language of Belarus
* Калита И. В. Современная Беларусь: языки и национальная идентичность. Ústí nad Labem, ISBN 978-80-7414-324-3, 2010, 300 s. s. 112-190. Arhivirano 2020-09-24 na Wayback Machine-u
* Wikipedija na bjeloruskom
* Wikipedija na bjeloruskom (taraškievica)
# Istočnorusinski jezik

**Istočnorusinski jezik** je jezik koji se uglavnom govori u zapadnoj Ukrajini, kao i u susednim regionima Slovačke i Poljske. Ovim jezikom govore etnički Rusini, koji naseljavaju navedeno područje. Istočnorusinski jezik spada u grupu istočnoslovenskih jezika i razlikuje se od zapadnorusinskog jezika, koji spada u grupu zapadnoslovenskih jezika.

## Historija

Pisane tragove rusinske/slovenske kulture moguće je naći i u runskim zapisima u srednjoj Evropi, jer je pre pojave ćirilice i glagoljice verovatno korišćeno runsko pismo kao opšte rašireno u Evropi od 1. do 12. veka kada je potpuno zamenjeno ćirilicom i latinicom.

Jezik koji se naziva crkveno-slovenski, staro-ruski, cerkveno-srpski, staro-ukrajinski, staro-beloruski itd. može se jednakim ako ne i većim pravom nazvati staro-rusinskim, jer su u vreme prevođenja Biblije sa grčkog, Rusini naseljavali oblasti od Balkanskog poluostrva do skandinavije i od Crnog do Baltičkog mora i to je bio jezik na koji je prvo prevedena Biblija.

Bugari su se pri svom doseljavanju na Balkan sretali i ratovali sa Rusinima i još i danas u njihovom jeziku možete naći naziv „Rusnacite" pod kojim podrazumevaju Ruse. Staro-bugarski jezik je jezik Rusina, odnosno dijalekt slovenskog jezika koji je bio najrašireniji i koji su Bugari naučili.

Rusini u Srednjoj Evropi tj. u Moravskoj, primili su hrišćanstvo od Ćirila i Metodija oko 866. godine, zanči 122-125 godina pre Rusina u podkarpatskoj Rusiji u kojoj su bili pokršteni oko 988. godine.

Ćirilo i Metodije prevodili su crkvene knjige na svoj maternji jezik koji su najbolje znali a kojim se govorilo i u Moravskoj. Prevođenje knjiga na jezi koji Moravci ne bi razumeli, nebi imalo smisla jer su već propali takvi pokušaji na nemačkom i latinskom jeziku.

Rusinski je bio zvanični jezik u poljsko-litvanskoj kneževini i na njemu je vođena državna korespondencija i službena bogosluženja još od vremena Ćirila i Metodija, pa do raspada Kneževine.

## Povezano

* Zapadnorusinski jezik
* Rusini (Ukrajina)
# Zapadnoslavenski jezici

| Zapadnoslavenski
 |
| --- |
| Geografska distribucija:
 | — Istočna Evropa
 |
| Genetska klasifikacija:
 | Indo-evropski  Baltoslavenski   Slavenski    **Zapadnoslavenski** |
| Podjele:
 |
Češko-slovački
Lehitski
Lužičkosrpski

 |
| ISO 639-5:
 | zlw |
| Slavic europe.svg
 |

U **zapadnoslovenske jezike** spada poljski i neki ostaci od lektičkih jezika (kašupski i njegova prastara verzija slovinski), donjelužički i gornjelužički (koji se zovu i Wendish), češki i slovački. Više od 40 mil. ljudi govori poljski, većinom u Poljskoj te ujedno u krajevima Češke, SAD-a i Kanade. Osnovni dijalekat poljskog je velikopoljski (na sjeverozapadu), malopoljski (na jugoistoku), šleski i mazovski (sličan kašupskom). Slovinski pripada sjevernoj grupi kašupskih jezika. Kašupski dijalekti, zajedno sa slovinskim se smatraju ostacima pomeranijskih jezika koji su pripadali lektičkoj grupi. Lektička grupa je isto uključivala i polapski jezik kojega su govorili do 17. i 18. vijeka Sloveni u okolini rijeke Elbe (Laba). U to doba je već bio napisan rječnik i zapisani neki izrazi na tome jeziku.

Polapski jezik se graničio sa sorbijskim dijalektima koje govore Lužički Srbi na istoku Njemačke. Gornjelužički dijalekat je baza za pismo a ostaci donjelužičkog se govore i u regiji Mužakova. Na razvoj donjolužičkoga je veći utjecaj imao poljski, a na gornjolužički više je utjecao češki.

Češki se govori u Bohemiji, Moraviji i Šleziji. Pisani jezik je zasnovan na centralnom bohemijskom dijalektu koji se govori u regiji Praga. Slovačko pismo je zasnovano na bazi centralnog slovačkog dijalekta koji je govoren sredinom 19. vijeka. Zapadni slovački jezici su bliski sa moravijskim dok su istočni bliski sa poljskim i ukrajinskim.
# Lužičkosrpski jezici

**Lužičkosrpski jezik** (gornjolužički: *serbska rěč*, donjolužički: *serbska rěc*) pripada zapadnoj grupi slovenskih jezika i njime govore Lužički Srbi, slovenski narod u Nemačkoj, u Gornjoj Lužici, koja je u sastavu Saksonije, i Donjoj Lužici, koja je u sastavu Brandenburga.

## Podela

* Gornjolužičkosrpski jezik (gornjolužički: *Hornjoserbska rěč*)
* Donjolužičkosrpski jezik (donjolužički: *Dolnoserbska rěc*)

## Povezano

* Lužica

## Literatura

* *Uvod u slavistiku I* Predraga Pipera. Knjiga se može naći u svom elektronskom izdanju na stranici Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u na projektu Rastko.
* Jindřich Vacek, *Curs practic de limba sorabă*, Universitatea din Bucureşti 1986

## Vanjske veze

* Lužičkosrpski rečnik
# Kašupski jezik

| kašupski jezik |
| --- |
| Kaszëbsczi |
| Države |  Poljska |
| Regije | Pomeranija |
| Broj govornika | 53.000 |
| Jezična porodica | indoevropski
* balto-slovenski
	+ slovenski
		- zapadnoslovenski
			* lehitski
				+ pomeranijski
					- **kašupski jezik**
 |
| Pismo | latinica |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | – |
| ISO 639-2 | `csb` |
| ISO 639-3 | `csb` |

**Kašupski jezik** (originalno: *kaszëbsczi jãzëk*, *Kaszëbë*, *pòmòrsczi jãzëk*, *kaszëbskò-słowińskô mòwa*; poljski: *język kaszubski*, nemački: *Kaschubische Sprache*) je zapadnoslovenski jezik, koji je maternji za oko 53.000 ljudi južno i zapadno od Gdanjska na baltičkoj obali Poljske. Jezik razume 250.000 do 300.000 ljudi.

Govornici nemaju status nacionalne, već jezičke grupe. Reč kašub potiče od *kassub*, što je tradicionalni ogrtač članova ove zajednice.

To je jedini živi pomeranijski jezik, dok su ostali: polapski, slovinski, ili staropomeranijski, jezici slovenskih plemena oko reke Odre, već nestali. Kašupski i slovinski jezik su veoma slični.

Kašupski je najbliskiji poljskom jeziku, sa kojim deli veći deo rečnika, gramatike i načina tvorbe reči. Najvažnije razlike u odnosu na poljski su ostaci staropruskog jezika, pozajmljenice iz nemačkog (oko 5 %), i pravila akcenta. Karakteristika kašupskog je inverzija susednih fonema u odnosu na slovenske jezike: recimo kašupski *gard* (grad, tvrđava) je u poljskom *gród*.

## Istorija kašupskog jezika

Od 15-og veka kašupski se zapisuje latiničnim alfabetom i po pravilima poljske ortografije. Standardizacija nikada nije sprovedena, tako da pisci pišu u sopstvenim dijalektima. Najpoznatiji pisac na kašupskom bio je Florijan Čejnova (19. vek).

Sa poljske tačke gledišta, kašupski je oduvek smatran dijalektom poljskog jezika. Argumenti za ovo su jezička bliskost i činjenica da su se govornici ovog jezika uvek izjašnjavali kao Poljaci. Kašupski danas funkcioniše kao dijalekt, odnosno za usmenu komunikaciju, a manje kao pisani jezik. Zvanični jezik je i u kašupskim oblastima poljski.

U novije vreme, poljska država pomaže opstanku kašupskog jezika kroz medije i školstvo (osnovne i srednje škole).

## Primer jezika

Molitva Bogu (Očenaš) na kašupskom:

*Òjcze nasz, jaczi jes w niebie,

niech sã swiãcy Twòje miono,

niech przińdze Twòje królestwò,

niech mdze Twòja wòlô

jakno w niebie tak téż na zemi.

Chleba najégò pòwszednégò dôj nóm dzysô

i òdpùscë nóm naje winë,

jak i më òdpùszcziwómë naszim winowajcóm.

A nie dopùscë na nas pòkùszeniô,

ale nas zbawi òde złégò. Amen*

## Vanjske veze

* kaszubia.com – Informacije o kašupskom
* Cassubia Slavica Arhivirano 2006-10-05 na Wayback Machine-u (CasS) – Međunarodni godišnjak za kašupske studije
* Uni Mannheim: Le Miror du Monde – Kašupski u Pomeraniji na istorijskim mapama *POMERANIA MARCHA & PRVSSIA*
* Rečnik kašupskog Arhivirano 2021-02-01 na Wayback Machine-u
* Naša Kašubija
# Polapski jezik

**Polapski jezik** (ISO 639-3: pox) je izumrli jezik Polapskih Slovena koji su nekada naseljavali prostor sjeveroistočne Njemačke. Bio je u upotrebi sve do 18. vijeka kada je pod pritiskom snažne germanizacije u potpunosti zamijenjen njemačkim jezikom. Poznat je samo po spomenicima iz 17. i 18. vijeka. Do danas je sačuvano oko 2800 riječi, a posledlja osoba koja je govorila ovaj jezik umrla je 1756. godine. Spada u grupu lehitskih jezika, a srodni su mu poljski, kašupski i šleski jezik.

## Literatura

* Uvod u indoeuropsku lingvistiku-Mate Kapović-Matica hrvatska 2008;

## Vanjske veze

* Stablo indoevropskih jezika
# Slovački jezik

| Slovački jezik |
| --- |
| slovenčina ili slovenský jazyk |
| Države | Slovačka; Češka, Mađarska, Rumunjska, Ukrajina, Vojvodina |
| Regije | Europa |
| Broj govornika | oko 6 milijuna |
| Jezična porodica | * slavenski
	+ zapadnoslavenski
		- **Slovački jezik**
 |
| Službeni status |
| Službeni | Slovačka, EU, Vojvodina |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `sk` |
| ISO 639-2 | `slk` |
| ISO 639-3 | `slk` |

**Slovački jezik** (sl. *slovenský jazyk* ili *slovenčina*) službeni je jezik Republike Slovačke te Vojvodine u Srbiji, s pet milijuna stanovnika (broj Slovaka u drugim državama procjenjuje se na oko milijun).

Slovački se, kao skupina dijalekata, izdvojio iz kasnoga praslavenskoga još u 10. stoljeće, ali je kao standardni jezik uspostavljen tek polovicom 19. stoljeća. Od 15. do 17. stoljeća služio je kao kulturni jezik u Slovačkoj češki s mnogim slovačkim osobinama. Prvi pokušaji uvođenja slovačkoga književnog jezika zabilježeni su u 18. stoljeću. Na istoku Slovačke pokušali su to kalvinisti, a na zapadu Anton Bernolák. Međutim, tek je Ľudovítu Štúru u četrdesetim godinama 19. stoljeća uspjelo uspostaviti književni jezik utemeljen na srednjoslovačkim dijalektima.

Izgradnji standardne norme bitno je pridonijela slovačka gramatika *"Mluvnica jazyka slovenského"* Martina Hattale iz 1864. godine, a zasluge za daljnji razvoj standardnog jezika ima *"Rukoväť spisovnej reči slovenskej"* S. Czambela iz 1902. Prvi je pravopis *"Pravidlá slovenského pravopisu"* tiskan 1931. Za vrijeme slovačke države, između 1939. i 1945., mnogi su čehizmi, koji su bili brojni kao i germanizmi i hungarizmi, zamijenjeni domaćim riječima. Slovačko je pismo latinica obogaćena nekolicinom dijakritičkih znakova i dvoslova koji označuju jedan glas.