Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Prefektura Kanagava

Lokacija prefekture Kanagava
**Kanagava** (Japanski:神奈川県; *Kanagawa-ken*) je prefektura u Japanu koja se nalazi u regionu Kanto na ostrvu Honšu. Glavni grad je Jokohama.

## Vanjske veze

* Zvanični vebsajt prefekture Kanagava Arhivirano 2007-02-08 na Wayback Machine-u
# Koreja

**Koreja** (korejski: 조선 ili 한국, v. dolje) je naziv za civilizaciju i istoimenu geografsku oblast smještenu na Korejskom poluotoku u istočnoj Aziji, koji se graniči s Kinom na sjeverozapadu i Rusijom na sjeveroistoku, dok se Japan nalazi na jugoistoku preko Korejskog prolaza.

U Koreji danas živi otprilike 72 miliona ljudi, a podijeljena je u dva politička entiteta zvana Demokratska Narodna Republika Koreja (Sjeverna Koreja) i Republika Koreja (Južna Koreja).
# Umjetničko djelo

**Umjetničko djelo** možemo definirati kao fizički i, uslovno, svjetlosni ili zvučni 'objekat', koji je rezultat stvaralačkog genija, nadahnuća, talenta, inspiracije i uloženog rada, truda i napora jednog umjetnika, odnosno, umjetnikovog izraza misli i osjećaja pretočenog u djelo s određenom, primarno estetskom, ali i smisaonom, društvenom i historijskom vrijednošću.

## Vrste

Umjetničko djelo može biti izrađeno u različitim materijalima, izbor je praktično neograničen. U vrste umjetničkih djela možemo ubrojiti kreacije u likovnoj umjetnosti poput crteža, grafika, slika, fotografija, skulptura, građevina; ostvarenja u muzici kao što su opere i simfonije; poeziju i proza u književnosti; film, performans, konceptualnu umjetnost i mnoge druge.

## Kriteriji

Kriteriji poimanja i prihvatanja nekog djela kao umjetničkog razlikovali su se od kulture do kulture i od razdoblja do razdoblja, kao uostalom, i za sam pojam 'umjetnost'. Na primjer, na Zapadu se do sedamdesetih godina XX stoljeća nije smatralo da kreacije primijenjene umjetnosti ili dekorativne umjetnosti mogu biti umjetnička djela jer te kreacije imaju svoju praktičnu svrhu i upotrebu, nasuprot, npr. umjetničkim slikama. S druge strane, u kineskoj umjetnosti ta se distinkcija rijetko naglašava.

Renesansni umjetnici i naučnici mahom su vjerovali da je studija lika muškarca zapravo studija Boga te su shodno tome pripisivali najveće umjetničke vrijednosti upravo skulpturama koje prikazuju lik muškarca.

Umjetnička djela se čuvaju i izlažu u muzejima, galerijama, kod kolekcionara i sl. i mnoga od njih imaju veliku vrijednost. Neka umjetnička djela se smatraju neprocjenjivim.

## Nove mogućnosti

Naučni, društveni i kulturni napredak otvara mogućnosti za stvaranje novih oblika umjetničkih djela i umjetničkog izražavanja. Neki čak i određena djela realizovana uz pomoć računarske tehnologije poput algoritama, digitalne grafike ili programa smatraju umjetnošću. Drugi pak tvrde da je Priroda stvorila najljepša i najvrijednija umjetnička djela.

## Galerija

* Michelangelov David
* Mona Liza
* Friedensreich Hundertwasser, Kuća u Plochingenu
# Licenca

**Licenca** ili **licencija** (njem. *Lizenz* < lat. *licentia*: sloboda, dozvola), pravo iskorištavanja predmeta licencije tijekom određenog vremena. Postupak stjecanja licencije zove se *licenciranje*. Do licencije dolazi ukoliko nositelj prava odluči ugovorom o licenciji u cijelosti ili djelomično prenijeti pravo upotrebe predmeta licence na drugog vlasnika. Predmet ugovora o licenciji mogu biti modeli, izumi, ideje, patenti, uzorci, znanje, robne marke i zaštitni znakovi.

Kupac licencije može zasnivati daljnji razvoj svog poslovanja na tehničkim, tehnološkim, organizacijskim, menadžerskim i inim iskustvima, znanjima i vještinama tržišno etabliranih poslova prodavatelja licencije. Na taj način kupac licencije smanjuje moguće rizike. Ugovor o licenciji uvijek se zaključuje u pisanom obliku.

## Vrste licencija

Razlikujemo: ugovornu, prisilnu te zakonsku licenciju.

* *Ugovorna* licencija može biti isključiva ili neisključiva te prostorno ograničena ili prostorno neograničena.
* *Neisključiva* licencija je licencija kojom je stjecatelj licencije stekao pravo iskorištavanja patenta, pri čemu je davalac licencije zadržao pravo bilo sam iskorištavati patent ili to pravo ustupiti trećoj osobi ili osobama.
* *Isključiva* licencija mora biti izričito ugovorena, a davatelj licencije u tom slučaju ne može ni u kojem obliku sam iskorištavati predmet licencije, niti njegove pojedine dijelove, niti to povjeriti nekome drugom u granicama prostornog važenja licencije.

Prostorna ograničenost licencije može se ugovoriti ako to nije protivno Hrvatskom Ustavu i zakonima. Ako se ništa ne ugovori, licencija se smatra prostorno neograničenom.

Podlicencija omogućuje korisniku licencije da uz naknadu ustupi pravo dotične licencije i drugim korisnicima. Stjecatelj neisključive licencije za osnivanje podlicencije treba pristanak davatelja licencije, dok stjecatelju isključive licencije takav pristanak ne treba.

Prisilnu licenciju izdaje nadležni sud u slučaju nedovoljnog iskorištavanja patenta bilo kojoj osobi koja podnese zahtjev za prisilnu licenciju.

Zakonsku licenciju država daje sama sebi na temelju zakonskih propisa radi stvaranja monopola u određenim proizvodnim područjima.

## Povezano

* licentia poetica
* softverska licencija
* vlasnička licencija
* liječnička licencija
# Richard Stallman

Richard Stallman (2019)
**Richard Matthew Stallman** (rođen 16. 3. 1953) je američki informatičar i politički aktivist, poznat kao osnivač pokreta za slobodni softver.

Za kompjutere se počeo zanimati u srednjoj školi, a kao student na Harvardu je postao jedan od prvih hakera. Od godine 1984. je radio na projektu GNU. Poznat je po svojoj izreci da "softver hoće biti slobodan".

## Povezano

* Linux
* Linus Torvalds

## Reference
# Baltoslavenski jezici

| Balto-slavenski
 |
| --- |
| Geografska distribucija:
 | — Istočna, južna i Sjeverna Evropa
 |
| Genetska klasifikacija:
 | Indoevropski **Balto-slavenski** |
| Podjele:
 |
slavenski
baltički

 |
|
Zemlje gdje je službeni jezik:

  istočnoslavenski
  zapadnoslavenski
  južnoslavenski
  baltički |

**Baltoslavenski jezici** čine granu indoevropskih jezika, koja se deli na dvije velike podgrupe: slavenske jezike i baltičke jezike.

**Baltoslavenska jezična zajednica** postojala je do 1500. - 1300. pne. te se je tada raspala na dvije zasebne zajednice; prabaltička i praslavenska jezična zajednica. Vrijeme njezina trajanja i prostor koji je zauzimala nisu u znanosti precizno utvrđeni. U toj se zajednici začinje niz jezičnih promjena karakterističnih za daljnji razvoj slavenskih jezika. Baltoslavenskoj jezičnoj zajednici pripadali su sljedeći jezici:

Slavenski jezici baltoslavenske jezične zajednice;

* češki jezik
* slovački jezik
* lužičkosrpski jezici
* lehitski jezici ili lehički
* polapski jezik
* kašupski jezik
* poljski jezik
* slovinski jezik
* ruski jezik
* bjeloruski jezik
* ukrajinski jezik
* rusinski jezik
* suržik - međujezik u Ukrajini
* trasjanka - međujezik u Bjelorusiji
* slovenski jezik
* srpskohrvatski jezik
	+ hrvatski jezik
	+ bosanski i/ili bošnjački jezik
	+ srpski jezik
	+ crnogorski jezik
* bugarski jezik
* makedonski jezik

Baltički jezici baltoslavenske jezične zajednice;

* Litvanski jezik
* Latvijski jezik
* Pruski jezik
# Gradišće

*Za ostale upotrebe, pogledajte Gradišće (razvrstavanje).*

|  |
| --- |
| **Gradišće** Burgenland
 |
|

|  |
| --- |
|  |
| **Država** |  Austrija
 |
| **Upravni oblik** | Savezna pokrajina
 |
| **Službeni jezik** | Njemački jezik
 |
| **Glavni grad** | Željezno
 |
| **titula\_vladara** | Hans Peter Doskozil
 |
| **Površina** | 3965,46 km²
 |
| **Stanovništvo** | 281.190
 |
| **Gustoća** | 71 stanovnik na km²
 |
| **Pozivni broj** | +43
 |
| **Web stranica** | www.bgld.gv.at
 |

 |

**Gradišće** (nemački *Burgenland*, mađarski *Őrvidék,* slovenski *Gradiščanska,* prekmurski *Gradišče,* gradišćanski *Gradišće,* češki *Hradsko*) je najistočniji i najmlađi *Bundesland* (savezna država) Republike Austrije.

## Geografija

Za razliku od većine austrijskoga ozemlja, veći dio Gradišća se nalazi u panonskoj ravnici, posebno sjeverni dio. Gradišće graniči prema zapadu s austrijskim pokrajinama Štajerskom (Steiermark) i Donjom Austrijom (Niederösterreich); prema istoku s Mađarskom, a dijeli i kratku granicu sa Slovenijom na jugu i Slovačkom na sjeveru.

## Historija

U sklopu Austro-ugarske Gradišće je pripadalo mađarskom dijelu monarhije. Umjesto «Gradišće», u uporabi je prevladavao izraz «Zapadna Mađarska». Raspadom Austro-ugarske nakon Prvog svjetskog rata rodio se među većinskim njemačkim stanovništvom pokret za priključenje Austriji. Nakon tri godine borbi i dugačkih pregovora pokrajina je priključena Austriji 1921 godine. Od tada je jedna od ukupno 9 austrijskih Bundesländera ili saveznih zemalja.

## Gospodarstvo

Gradišće je – posebno zbog nepovoljnoga položaja tijekom hladnoga rata - ostalo najnerazvijenijom austrijskom pokrajinom. Zbog toga se veliki dio stanovnika iselio tijekom 20. stoljeća, prije svega u veće gradove kao što su Beč i Graz, ali i u Ameriku. Danas je Gradišće jedna od pokrajina koje primaju financijsku i inu potporu za razvoj lokalnog gospodarstva od Europske unije.

## Stanovništvo

Prema podatcima iz 1991. godine, od oko 250.000 stanovnika Hrvatima se izjasnilo 29.000, 5.000 Mađarima, a 122 Romima, s tim da Romi tada još nisu bili službeno prihvaćeni kao manjina pa se taj zadnji broj odnosi samo na osobe koje su navele romski jezik kao materinski. Predstavnici manjina procjenjuju da je realan broj gradišćanskih Hrvata oko 45.000, a Mađara oko 25.000. Posebno što se tiče Roma, situacija je dodatno komplicirana jer se ljudi još uvijek srame romskoga identiteta i podrijetla te radije navode neku drugu nacionalnost. Ocjenjuje se da ima nekoliko tisuća Roma.

## Vanjske veze

* ORF-redakcija za narodne grupe
* Gradišćanska zemaljska vlada - njemačka stranica Arhivirano 2004-06-05 na Wayback Machine-u
* Hrvatske novine - tjednik gradišćanskih Hrvata
# Molise

**Regione Molise**
|  |
|  |
| **Glavni grad** | Campobasso
 |
| **Predsjednik** | Donato Toma (*Forza Italia*)
 |
| **Pokrajine** | Campobasso Isernia
 |
| **Broj općina** | 136
 |
| **Površina** | 4438 km²
 |
|  | 19. u Italiji (1.5 % Italije)
 |
| **Stanovništvo** (2017.)  - Ukupno
 - Poredak
 - Gustoća

 |  308.493 19. (0.51 %) 70/km²
 |
|  |
| Mapa pokazuje položaj regije Molise u Italiji
 |
|  |

**Molise** je regija u južnoj Italiji, druga najmanja od svih talijanskih regija. Do 1963. je, zajedno s regijom Abruzzo, bila dio regije "Abruzzi e Molise". Molise graniči s regijama Abruzzo (na sjeverozapadu), Lacij (na zapadu), Kampanija (na jugu), Apulija (na jugoistoku). Sjeveroistočni dio regije je na obali Jadranskog mora.

Regija pokriva 4438 km² i dom je za oko 330 000 stanovnika. U regiji žive i dvije etničke manjine:

* Moliški Hrvati - oko 2500 ljudi koji govore moliškohrvatskim dijalektom, temeljenim na štokavskoj ikavici
* Moliški Albanci - koji govore starim dijalektom albanskog, vrlo različitim od današnjeg albanskog jezika. Moliški Albanci su uglavnom pravoslavci.

Tijekom 2. svjetskog rata, saveznici su imali veliku bazu u Campobassu, a kanađani su grad zvali *grad lista javora*. Većina naselja u regiji je doživjela značajna razaranja tijekom rata, a jedan od rijetkih gradova koji su to izbjegli je grad Larino. Njegov *Centro Storico* (povijesni centar) je jedan od najvećih u južnoj Italiji.
Grad je 2002. pogodio potres, no Larino je obnovljen i danas predstavlja sliku života Moliseu u 18. i 19. stoljeću.

Glavni grad regije je Campobasso. Regija je podijeljena u dvije pokrajine: Campobasso i Isernia.

Još neki važniji gradovi su: Termoli, Larino, Casacalenda, Montorio, Montelongo, Ururi i Campomarino.

Moliški Hrvati uglavnom žive u selima Kruč (*Acquaviva Collecroce*), Štifilić (San Felice del Molise) i Mundimitar (*Montemitro*).

## Vanjske veze

* Službene stranice regije Molise Arhivirano 2002-04-02 na Wayback Machine-u
* Molise Città Arhivirano 2007-08-17 na Wayback Machine-u
* Global Geografia
* ItalianVisits.com
# Opština Carașova, Caraș-Severin

| Carașova |
| --- |
| CarașovaLokacija u Rumuniji |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja |  Rumunija |
| Okrug | Karaš-Severin |
|  • Nadmorska visina | 376 |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | Istočnoevropsko vreme (UTC+2) |
|  • Letnje (DST) | Istočnoevropsko letnje vreme (UTC+3) |
| Geo ID | 682715 |

**Carașova** je opština u Rumuniji u okrugu Karaš-Severin.

Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 376 m.

## Reference

## Literatura

* *The Ancient History of Herodotus* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *Eutropius, Abridgment of Roman History* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* Hitchins, Keith (2014). *A Concise History of Romania*. Cambridge University Press. ISBN 9780521872386.
* Pohl, Walter (2013). „*National origin narratives in the Austro-Hungarian Monarchy*”. u: Geary, Patrick J.; Klaniczay, Gábor. *Manufacturing Middle Ages: Entangled History of Medievalism in Nineteenth-Century Europe*. BRILL. str. 13–50. ISBN 9789004244870.

## Vanjske veze

* Country Profile from BBC News.
* Romania Article and Country Profile from Encyclopaedia Britannica
* Romania Profile from Balkan Insight.
* Romania entry at *The World Factbook*
* Romania information from the United States Department of State.
* Portals to the World from the United States Library of Congress.www\.loc\.gov
* Romania Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u at *UCB Libraries GovPubs*.
* Opština Carașova, Caraș-Severin na Projektu Open Directory
* Wikimedia Atlas of Romania
* Key Development Forecasts for Romania from International Futures.
* Romanian Law and Miscellaneous – English Arhivirano 2007-08-13 na Wayback Machine-u
* Službene stranice okruga (`ro`)
* Istoria numelor județelor din România (`ro`)
# Opština Lupac, Caraș-Severin

| Lupac |
| --- |
| LupacLokacija u Rumuniji |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja |  Rumunija |
| Okrug | Karaš-Severin |
|  • Nadmorska visina | 208 |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | Istočnoevropsko vreme (UTC+2) |
|  • Letnje (DST) | Istočnoevropsko letnje vreme (UTC+3) |
| Geo ID | 674303 |

**Lupac** je opština u Rumuniji u okrugu Karaš-Severin.

Opština se nalazi na nadmorskoj visini od 208 m.

## Reference

## Literatura

* *The Ancient History of Herodotus* (Translated by William Beloe) (1859). Derby & Jackson.
* *Eutropius, Abridgment of Roman History* (Translated by John Selby Watson) (1886). George Bell and Sons.
* Hitchins, Keith (2014). *A Concise History of Romania*. Cambridge University Press. ISBN 9780521872386.
* Pohl, Walter (2013). „*National origin narratives in the Austro-Hungarian Monarchy*”. u: Geary, Patrick J.; Klaniczay, Gábor. *Manufacturing Middle Ages: Entangled History of Medievalism in Nineteenth-Century Europe*. BRILL. str. 13–50. ISBN 9789004244870.

## Vanjske veze

* Country Profile from BBC News.
* Romania Article and Country Profile from Encyclopaedia Britannica
* Romania Profile from Balkan Insight.
* Romania entry at *The World Factbook*
* Romania information from the United States Department of State.
* Portals to the World from the United States Library of Congress.www\.loc\.gov
* Romania Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u at *UCB Libraries GovPubs*.
* Opština Lupac, Caraș-Severin na Projektu Open Directory
* Wikimedia Atlas of Romania
* Key Development Forecasts for Romania from International Futures.
* Romanian Law and Miscellaneous – English Arhivirano 2007-08-13 na Wayback Machine-u
* Službene stranice okruga (`ro`)
* Istoria numelor județelor din România (`ro`)
# Odbor za standardizaciju srpskog jezika

**Odbor za standardizaciju srpskog jezika** je zajedničko radno telo njegovih osnivača, koje „treba da obezbedi sistematsko normiranje srpskog jezika, s ekavskim i ijekavskim izgovorom, sveobuhvatno i u pojedinostima, i izradu odgovarajućih dokumenata i priručnika, kao i donošenje akata koji bi obezbeđivali prohodnost merodavnih inovacija u normativistici i jezičkoj praksi“.

Osnovan je 12. decembra 1997. godine, u Beogradu.

Osnivači Odbora su:

* Srpska akademija nauka i umetnosti (SANU),
* Crnogorska akademija nauka i umjetnosti (CANU),
* Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske (ANURS),
* Matica srpska,
* Institut za srpski jezik u Beogradu,
* filološki fakulteti u Beogradu i Prištini,
* filozofski fakulteti u Novom Sadu, Nikšiću, Nišu, Srpskom Sarajevu i Banjoj Luci,
* Univerzitet u Kragujevcu,
* Srpska književna zadruga u Beogradu

### Odluke Odbora

Prvom svojom odlukom (Odluka br. 1 [16. februar 1998]: Tri pitanja i tri odgovora *(**"bosanski" jezik**; sat ili čas; ivrit, jevrejski ili hebrejski)*) Odbor je proglasio naziv bosanski jezik neprihvatljivim u srpskom jezičkom standardu, u srpskom standardnom jeziku. Tj. kad se ovaj naziv "prevede" na srpski, on glasi **bošnjački jezik**.

## Vanjske veze

* Stranica posvećene Odboru Arhivirano 2009-02-10 na Wayback Machine-u, na mrežnom mestu Projekta Rastko
# Štokavsko narječje

Karta štokavskih poddijalekata (legenda karte na engleskom)
Raspored štokavskih poddijalekata prije migracija iz 16. stoljeća.
**Štokavski** (također **štokavica**, **štokavština**), jedna od četiriju dijalektalnih grupa srpskohrvatskoga jezika, nazvana po upitnoj zamjenici *što*. Štokavski je u 19. stoljeću odabran za nadregionalni jezik koji natkriljuje druge dijalekte i sociolekte. Time je postao standardni jezik. Poznat je pod nazivom srpskohrvatski.

Na dijalektalnoj razini štokavski je dio južnoslavenskog dijalektalnog kontinuuma koji se prostire od slovensko-austrijske do bugarsko-grčke granice. Karakteristično za kontinuum je da se dijalekti postepeno pretapaju jedan u drugi. Zato je neosnovano govoriti o nekakvom dijasistemu koji bi isključivao Sloveniju, Makedoniju i Bugarsku.

Međutim, postoji pokušaj izbjegavanja govorenja o srpskohrvatskom kao standardnom jeziku uvođenjem izraza "srednjojužnoslavenski dijasistem", čime bi se htjelo reći da govornike povezuju dijalekti a ne standardni jezik. Međutim, takav pristup nije održiv jer govornici srpskohrvatskog (Srbi, Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci) mogu međusobno tečno komunicirati samo na standardnom jeziku, dok ako se prebace na dijalekte, npr. tako da jedan govori čakavski a drugi torlački, tada nastaju problemi u komunikaciji zbog otežane razumljivosti.

Štokavski se sastoji od sedam poddijalekata i više mikrodijalekata ili tipova govora.

* Štokavski dijalekti:
	+ Zapadnoštokavska grupa:
		- slavonski (ne novoštokavski ikavsko/ekavsko/ijekavski) (Ovim dijalektom govore samo Hrvati).
		- zapadni (ili bosansko-dalmatinski) (novoštokavski ikavski) (Ovim dijalektom govore većinom Hrvati i nešto Bošnjaci u zapadnoj polovini Bosne i Hercegovine).
		- istočnobosanski (ne novoštokavski ijekavski) (Ovim dijalektom govore većinom Bošnjaci i manje Hrvati u centralnoj i severnoj Bosni).
	+ Centralni ili istočno-zapadni:
		- istočnohercegovački (ili hercegovačko-krajiški) (novoštokavski ijekavski), (Različitim varijantama ovog dijalekta govore Srbi, Hrvati, Bošnjaci i Crnogorci).
	+ Istočnoštokavska grupa:
		- kosovsko-resavski (ne novoštokavski ekavski) (Ovim dijalektom govore samo Srbi)
		- šumadijsko-vojvođanski (novoštokavski ekavski) (Ovim dijalektom govore većinom Srbi i nešto malo Hrvati u Sremu)
		- zetsko-južnosandžački (ne novoštokavski ijekavski) (Ovim dijalektom govore većinom Crnogorci i znatno Bošnjaci u Sandžaku).

## Povezano

* Serbokroatistika
* Srpskohrvatski jezik
* Policentrični jezik
* Standardni jezik

## Izvori
# Ikavica

Rasprostranjenost ikavskog izgovora (crveno).
**Ikavski izgovor** (također **ikavica, ikavština**), jedan je od triju izgovora srpskohrvatskog jezika u kojem je praslavenski samoglasnik *jat* (*ě*) zamijenjen sa *i* (*čòvik*, *dȉca*, *vrȋme*, *lȋp*). Za razliku od ijekavskog i ekavskog izgovora, koji su u srpskohrvatskom jeziku standardni, ikavski nije standardan u bilo kojem od četiri varijeteta srpskohrvatskog jezika. Ikavski izgovor značajka je dijela čakavskih i štokavskih dijalekata. Od čakavskih dijalekata ikavski su južnočakavski i jugozapadni istarski dijalekt, a u većini slučajeva i srednjočakavski dijalekt. Od štokavskih dijalekata ikavski su zapadni dijalekti (zapadna Bosna i Hercegovina, dijelovi Like i Dalmacije), posavski govori slavonskoga dijalekta (dijelom samo u dugim slogovima) i vlahijska oaza u dvanaest sela južnog Gradišća.

## Povezano

* ekavski izgovor
* ijekavski izgovor
* ikavizam
* jat (slovo)
* srpskohrvatski jezik
# Slavenosrpski jezik

*Ne treba miješati sa Srpskoslovenskim jezikom.*
**Slavenosrpski jezik** (**slsrp.славяносербскій*) je oblik srpskoga jezika koji je bio u dominantnoj upotrebi krajem 18. i početkom 19. veka u obrazovanim slojevima srpske građanske klase u Vojvodini i srpskoj dijaspori u ostalim krajevima Habsburške monarhije.

## Istorija i upotreba

Slaveno-serbskij magazin 1768.
Nakon Velike seobe 1689, pod patrijarhom Čarnojevićem, veliki se deo srpskog naroda našao u okviru Austrije koja je pokušala da ga katolicizira preko unijaćenja, tj. verskopolitičkih poteza kojim bi se ukinula samostalnost Pećke patrijaršije koja je okupljala srpski narod. Na civilizacijskom polju, budući da se radilo o sličnim južnoslavenskim jezicima, Austrija je smerala da nametne neki oblik hrvatskog ("ilirskog") jezika, koji je u vernakularu postojao vekovima, a doživljavao je procvat u Dalmaciji, Bosni i Slavoniji. Takođe, pokušavala je da se ukine ćirilica i uvede latinica u školama koje su bile pod jurisdikcijom Pećke patrijaršije.

Kao otpor tim nastojanjima koja su protumačena kao napad na verskonarodnosno biće Srba, srpska crkvena hijerarhija je pozvala u pomoć Rusiju Petra Velikoga, koji je poslao određen broj knjiga, udžbenika i učitelja. Taj, ruskocrkveni jezik (esencijalno, ruski jezik na stupnju razvitka kakav je imao početkom i sredinom 18. veka) postao je službenim liturgijskim jezikom Srpske pravoslavne crkve. No, budući da je po svojim jezikoslovnim značajkama (glasoslovlje, oblikoslovlje, skladnja) previše odudarao kako od mestimično zabeleženih narodnih srpskih govora, tako i od stare srpske književne tradicije na staroslavenskom jeziku srpske redakcije (12.-13. v. do sredine 18. veka), ubrzo se javio otpor u građanskim slojevima koji su tražili razumljiviji jezik. Tako je nastao hibridni slavenosrpski, mešavina ruskocrkvenog i govora srpskih građanskih slojeva u Vojvodini. Najistaknutiji predstavnik slavenosrpskog je bio Zaharija Orfelin, a književni kodifikator Milovan Vidaković.

Slavenosrpski jezik je, u borbi za opštesrpski jezički standard, bio glavnim takmac jeziku koji je je uobličio srpski jezički reformator Vuk Karadžić, ponajviše na novoštokavskom folklornom idiomu. Sredinom 19. veka opseg upotrebe slavenosrpskog je počeo da se osetno smanjuje, dok je posle 1870. potpuno nestao iz javne upotrebe.

## Karakteristike i gramatika

Primer oblika tog slavenosrpskog jezika se može videti iz "Slavenoserbskog magazina" koji je uređivao Zaharija Orfelin:

> Весьма бы мени прискорбно было, ако бы я кадгод чуо, что ты, мой сыне, упао у пьянство, роскошъ, безчиние, и непотребное житие.
>
>

Čak je i iz jedne rečenice vidljivo da je tekst natopljen ruskim rečima (čto), ruskim tvorbenim oblicima (roskošъ, a ne raskoš), a druge značajke slavenosrpskog su i pojava –t u 3. osobi množine (npr. "oni mogutъ" umesto "oni mogu").

## Literatura

* Mihailo Stevanović: Gramatika srpskohrvatskog jezika, Beograd 1964.

## Povezano

* Bečki književni dogovor
# Maternji jezik

**Maternji jezik** (rjeđe **prvi jezik**) je jezik koji ljudsko biće prvo nauči, najčešće prilikom odrastanja u porodici te je maternji jezik najobičnije jezik njegovih roditelja ili skrbnika. Maternjih jezika može biti više od jednog, ako je riječ o dvojezičnoj ili višejezičnoj porodici, npr. ako dijete odgaja bračni par koji koristi različite jezike. Maternji jezik može, ali ne mora biti, temelj nečijeg sociolingvističkog identiteta.

Jezik koji čovjek nauči nakon maternjeg jezika, te koga koristi u svakodnevnom životu, naziva se drugi jezik.

## Povezano

* Službeni jezik