# Kurzorijalna životinja

Konji se mogu smatrati kurzorijalnim biljojedima
**Kurzorijalni organizam** je onaj koji je specifično prilagođen za trčanje. Životinja se može smatrati kurzorijalnom ukoliko ima sposobnost brzog trčanja (npr. gepard) ili održavanja konstantne brzine na velikim udaljenostima (visoka izdržljivost). Riječ "kurzorijalan" se često koristi za kategorizaciju određenog načina kretanja, što je korisno za biologe koji istražuju ponašanje različitih životinja i način na koji se one kreću u svom okruženju. Kurzorijalne adaptacije mogu se identificirati u vidu morfoloških osobina (npr. gubitak bočnih prstiju kao kod papkara), fizioloških osobina, maksimalne brzine i toga koliko često životinja trči.

Postoje mnoge rasprave o tome kako tačno definirati kurzorijalnu životinju. Najprihvaćenije definicije uključuju da se kurzorijalni organizam može smatrati prilagođenim trčanju na duge staze velikim brzinama ili da ima sposobnost velikog ubrzanja na kratkim udaljenostima. Među kičmenjacima, životinje ispod 1 kg mase rijetko se smatraju kurzorijalnim, a smatra se da se takvo ponašanje i morfologija javljaju samo pri relativno velikim tjelesnim masama kod sisara. Nekoliko sisara nazvano je "mikro-kursorima" koji imaju masu manju od 1 kg i sposobnost da trče brže od drugih malih životinja sličnih veličina.

Neke vrste pauka se također smatraju kurzorijalnima, jer veći dio dana hodaju tražeći plijen.

## Adaptacije za kurzorijalnost

### Kopneni kičmenjaci

Adaptacije za kretanje u pokretu kod kopnenih kičmenjaka uključuju:

* Povećanje dužine koraka:
	+ Povećanjem dužine kostiju udova
	+ Usvajanjem digitigradnog ili unguligradnog kretanja
	+ Gubitkom ključne kosti kod sisara, što omogućava lopatici da se kreće naprijed i nazad s udom i time povećava dužinu koraka
	+ Povećanom fleksijom kičme tokom galopiranja
* Smanjenjem težine distalnih udova (kako bi se minimizirao moment inercije):
	+ Povećanjem mase proksimalnih mišića sa smanjenjem mase distalnih mišića
	+ Povećanjem dužine distalnih kostiju udova (ruka i noga) u odnosu na proksimalne (brahijum ili bedro)
	+ Dužim tetivama u distalnim udovima
* Smanjenjem sposobnosti pomicanja udova izvan sagitalne ravni, što povećava stabilnost
* Smanjenjem ili gubitkom prstiju
* Gubitkom sposobnosti pronacije i supinacije podlaktice (specijaliziranije kurzorijalne životinje)
* Kopita, kandže slične kopitu ili tupe kandže za vuču (za razliku od oštrih kandži za hvatanje plijena ili penjanje)

Kurzorijalne životinje obično imaju duge, vitke udove, nastale uglavnom izduživanjem distalnih elemenata udova (metatarzalnih/metakarpalnih kostiju), zajedno s gubitkom ili smanjenjem bočnih prstiju, te digitigradnim ili unguligradnim držanjem stopala. Smatra se da te osobine smanjuju težinu u distalnim dijelovima uda, što omogućava udu da brže zamahuje (minimiziranjem momenta inercije). Koncentracija mišića na prsnom i karličnom pojasu, s progresivno manje mišića i više tetiva dalje duž uda, tipična je za četveronožne kurzorijalne životinje (npr. gepard, hrt, konj). Postoje nekurzorijalni sisari s vrlo sličnom distribucijom mišića zadnjih udova, kao što su blesmoli (fosorijalni sisari) pa čak i ljudi; to ukazuje na to da ova kurzorijalna anatomska adaptacija nije pravilo za stražnje udove. Svi papkari se smatraju kurzorijalnim na osnovu ovih kriterija, ali u stvari postoje neki papkari koji ne trče često. Izduživanje udova zaista povećava dužinu koraka, što je, prema pretpostavkama, više povezano s većim arealima kretanja i obrascima ishrane kod papkara. Dužina koraka se također može produžiti pokretljivošću ramenog pojasa. Neki kurzorijalni imaju smanjenu ili odsutnu ključnu kost, što omogućava lopatici da klizi naprijed preko grudnog koša.

Kurzorijalne životinje imaju tendenciju povećane elastične pohrane u svojim epaksijalnim mišićima, što im omogućava skladištenje elastične energije dok se kičma savija i ispruža u dorzoventralnoj ravni. Nadalje, udovi kod sisara prilagođenih kurzorijalnom kretanju težit će ostati u dorzoventralnoj (ili sagitalnoj) ravni kako bi povećali stabilnost pri kretanju naprijed velikim brzinama, ali to ograničava količinu lateralne fleksibilnosti koju udovi mogu imati. Neke mačke su posebne po tome što mogu pronirati i supinirati podlaktice i brzo trčati, ali to nije slučaj kod većine drugih četveronožnih kurzorijalnih organizama. Papkari i psi imaju ograničeno kretanje svojih udova i stoga se mogu smatrati specijaliziranijima za kurzorijalno kretanje. Nekoliko glodara se također smatra kurzorijalnim (npr. mara, kapibara i aguti) i imaju slične osobine kao i drugi takvi sisari: smanjeni prsti, više mišića u proksimalnom nego u distalnom dijelu uda i ravni, sagitalno orijentirani udovi. Neki glodari su dvonožni i mogu brzo skakati kako bi se kretali, što se naziva rikošetalnim ili saltatorijalnim umjesto kurzorijalnim kretanjem.

Postoje i dvonožni kurzorijalni organizmi. Ljudi su dvonožni i smatra se da su građeni za trčanje na duge staze. Nekoliko vrsta ptica su također kurzorijalne, većinom one koje su dostigle veće veličine tijela (noj, veliki nandu, emu). Veći dio dužine koraka kod ptica dolazi od pokreta ispod koljenskog zgloba, jer je femur smješten horizontalno, a koljenski zglob se nalazi više prema prednjem dijelu tijela, smještajući stopala ispod centra mase. Ptice mogu povećati svoju brzinu na jedan od dva načina: povećanjem učestalosti koraka ili povećanjem dužine koraka. Nekoliko istraživanja je također otkrilo da su mnogi teropodni dinosauri (posebno celurosauri) također bili u određenoj mjeri kurzorijalni.

### Pauci

Pauci održavaju ravnotežu prilikom hodanja, tako da se noge 1 i 3 s jedne strane, te 2 i 4 s druge strane kreću, dok ostale četiri noge dodiruju površinu. Da bi brže trčali, pauci povećavaju učestalost koraka.

## Kurzorijalni taksoni

Nekoliko značajnih taksona su kurzorijalni, uključujući neke sisare (kao što su žderavci i vukovi, papkari, agutiji i kenguri), kao i neke dinosaure (kao što su teropodi, uključujući ptice poput noja). Nekoliko izumrlih arhosaura također su bili kurzorijalni, uključujući krokodilomorfe *Pristichampsusa*, *Hesperosuchusa* i nekoliko rodova unutar skupine Notosuchia.

Pauci skakači i drugi pauci koji ne prave mrežu uglavnom hodaju tokom dana, kako bi maksimizirali svoje šanse za ulov, a pauci koji koriste mrežu bježe ako su ugroženi.

Mnogi pripadnici Blattodea (bubašvabe) imaju vrlo osjetljive kurzorijalne noge, koje mogu biti toliko specijalizirane da insekt pobjegne na najblaži nalet vjetra, kao što je slučaj sa američkim žoharom.

## U evolutivnoj teoriji

Pretpostavljena kurzorijalna priroda teropodnih dinosaura važan je dio teorije o evoluciji ptičjeg leta (također zvane kurzorska teorija). Ona je u suprotnosti s idejom da su preci ptica prije leta bili vrste koje žive na drveću i sugerira da je aparat za let možda bio prilagođen za poboljšanje lova produžavanjem skokova i poboljšanjem manevarske sposobnosti životinje.

## Povezano

* Arborealna životinja
* Fosorijalna životinja
* Lov iscrpljivanjem

## Reference