# Slovenski jezik

*Ne treba miješati sa Slovinski jezik.*

| Slovenski jezik Slovenački jezik |
| --- |
| slovenski jezik, slovenščina |
| Države |  Slovenija  Italija (u Friuli Venezia Giulia)  Austrija (u Koruškoj i Štajerskoj)  Mađarska (u Vas)  Hrvatska i emigrantske grupe u raznim zemljama |
| Regije | Centralna južna i Jugoistočna Evropa |
| Broj govornika | 2,4 miliona |
| Jezična porodica | * Baltoslavenski
	+ Slavenski
		- Južnoslavenski
			* Zapadni južnoslavenski
				+ **Slovenski jezik Slovenački jezik**
 |
| Pismo | Latinica (slovenska varijanta) |
| Službeni status |
| Službeni |  Slovenija  Evropska unija Regionalni ili lokalni službeni jezik u:
 Austrija  Mađarska  Italija |
| Regulator | Slovenska akademija znanosti in umetnosti |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `sl` |
| ISO 639-2 | `slv` |
| ISO 639-3 | `slv` |
| Područja na kojima se govori slovenski jezik |

**Slovenski** ili **slovenački** (slov. *slovenski* [slɔˈʋèːnski] ili *slovenščina* [slɔˈʋèːnʃt͡ʃina]), materinski jezik oko 2.000.000 Slovenaca u Republici Sloveniji, gdje je službeni jezik, te pripadnika slovenske manjine u Austriji (oko 60.000 u Koruškoj i Štajerskoj), Italiji (oko 100.000 u Beneškoj Sloveniji, Reziji, Trstu i Gorici), Hrvatskoj (11.800–13.100) i Mađarskoj (2 700). Broj slovenskih emigranata u Americi, zapadnoj Europi i Australiji procjenjuje se na oko 400.000.

Najstariji su pisani spomenici koji pokazuju tipične slovenske jezične crte *"Brižinski spomenici"* pisani latinicom oko 1000. godine. Na njihovu se temelju nije razvila nikakva srednjovjekovna slovenska pismenost, tako da tek od polovice 16. stoljeća i vremena reformacije možemo govoriti o izgradnji slovenskoga književnog jezika. Taj je jezik izgrađen većim dijelom na donjokranjskim i tek manjim dijelom na gornjokranjskim govorima. Njegov je začetnik Primož Trubar koji je 1550. tiskao *"Katekizam"* i *"Abecedarij"*, 1557–1560. preveo *"Novi zavjet"* te 1564. izdao slovenski crkveni red *"Cerkovna ordninga"*. Prvu je slovensku gramatiku *"Arcticae horulae"* 1584. napisao Adam Bohorič, a prvi rječnik (njemačko-latinsko-slovensko-talijanski) 1592. Jeronim Megiser.

Protureformacija je zaustavila ta nastojanja, tako da se tek potkraj 18. stoljeća ponovno pojavljuju pokušaji utemeljenja slovenskoga književnog jezika. Između 1784. i 1802. prevedena je na slovenski katolička Biblija, a 1768. pojavljuje se i *"Kranjska gramatika"* (*Crainerischen Grammatik*) Marka Pohlina. Veliku je važnost za utemeljenje književnog jezika imala i *"Grammatik der Slavischen Sprache in Krain, Kaernten und Steyermark"* Jerneja Kopitara iz 1808. godine. Jezična je norma definitivno uspostavljena tek u četrdesetim godinama 19. stoljeća nakon dugotrajnih rasprava. Važnu je ulogu u izgradnji slovenskoga književnog jezika imao i Valentin Vodnik.

Izražajne su se mogućnosti novoga književnog jezika u punom sjaju pokazale u književnosti. France Prešeren začetnik je slovenske poezije, a proznu su književnost utemeljili Fran Levstik i Ivan Cankar. Do kraja je konstituiranje slovenskog jezika u 19. stoljeću dovedeno pojavom dvosveščanoga slovensko-njemačkog rječnika Maksa Pleteršeka (1894./1895.) i pravopisom Frana Levca (1899.). Danas je slovenski standardni jezik stabilan, dobro opisan i istražen. Među obiljem publikacija o njemu valja istaknuti petosveščani *"Slovar slovenskega knjižnega jezika"* (1970. - 1991.) Slovenske akademije znanosti i umetnosti, *"Etimološki slovar slovenskega jezika"* France Bezlaja (1976. - 1995.) te posljednji *"Slovenski pravopis"* iz 2001.

## Povezano

* Prekmurski jezik

## Vanjske veze

* rjecnik.ba Rječnik slovenskog jezika
* Inštitut za slovenski jezik Frana Ramovša Arhivirano 2004-02-24 na Wayback Machine-u