# Vanja Radauš

|  |
| --- |
| **Vanja Radauš** |
|  Vladimir Nazor i Vanja Radauš u NOB-u |
|  |
| Rođenje
 | 29. travnja 1906., Vinkovci, Hrvatska
 |
| Smrt
 | 24. travnja 1975., Zagreb, Hrvatska
 |
| Nacionalnost
 | Hrvat
 |
| Vrsta umjetnosti
 | kiparstvo - slikarstvo
 |
| Praksa
 | Zagreb, Pariz
 |
| Utjecao
 | Lujo Lozica
 |
| Utjecali
 | Ivan Meštrović, Auguste Rodin, Antoine Bourdelle, Antoine Watteau
 |
| Poznata djela
 | *Bacač diska*, *Spomenik palim hrvatskim vojnicima u Prvom svjetskom ratu*, *Pobuna Hrvata u mjestu Villefranche de Rouergue*, *Vatroslav Lisinski* |

**Vanja Radauš** (Vinkovci, 29. april 1906 — Zagreb, 24. april 1975) bio je hrvatski i jugoslavenski umjetnik, vajar, slikar, pisac i partizanski borac. Jedan je od najznačajnijih protagonista hrvatske likovne umjetnosti 20. stoljeća.

## Biografija

Ivan Vanja Radauš rođen je u Vinkovcima 1906. godine. Bio je jedno od petero djece oca Franje i majke Terezije (rođ. Andress). U rodnome gradu od 1913. do 1923. godine polazio je osnovnu školu, te gimnaziju koju nije završio. Studirao je kiparstvo na Akademiji, u Zagrebu, od 1924. do 1930. godine, gdje je i diplomirao.

Umetnici Vanja Radauš, Franjo Mraz i Zlatko Prica posle 3. zasedanja ZAVNOH-a.
Kiparstvo je diplomirao 1930. godine na zagrebačkoj Likovnoj akademiji kod Ivana Meštrovića. Nakon toga, otišao je u Pariz na jednogodišnje usavršavanje. Od povratka iz Pariza 1931. godine djelovao je kao slobodni umjetnik i počeo je izlagati na izložbama u zemlji i inozemstvu, a prvu samostalnu izložbu imao je 1939. godine u zagrebačkome salonu Ulrich. Od 1939. do 1943. godine bio je nastavnik na Obrtnoj školi u Zagrebu. Pripadnik je likovne grupe »Zemlja«.

Za vrijeme Drugoga svjetskog rata, ilegalno surađuje s NOP-om od 1941. godine, a 1943. odlazi u partizane. Bio je izabran za člana Prezidijuma ZAVNOH-a (hrvatske partizanske vlade), i radio u njegovom Kulturno-umjetničkom odjelu.

Bio je redoviti profesor na zagrebačkoj Akademiji likovnih umjetnosti od 1945. do 1969. godine. Od 1947. godine član je JAZU, a od 1950. godine je, kao majstor kiparstva, vodio svoju majstorsku radionicu za studente postdiplomce.

Radauš je na nagovor skladateljice Ivane Lang izradio kip Vatroslava Lisinskoga koji se i danas čuva u Glazbenoj školi Vatroslava Lisinskoga u Zagrebu.

Godine 1975. počinio je samoubojstvo. Pokopan je na zagrebačkome groblju Mirogoju. Neki Radauševi spomenici posvećeni NOB uništeni su (uglavnom minirani) tokom rata u Hrvatskoj 1990-ih godina.

## Stvaralaštvo

*Ustaše tjeraju narod*, Vanja Radauš, 1943-44. (akvarel, olovka)
### Kiparstvo

U prvome razdoblju (1932. – 1943.) stvarao je pod utjecajem Rodina, Bourdellea. Godine 1932. postao je članom grupe Zemlja i izlagao je na mnogim skupnim izložbama u zemlji i inozemstvu. Od 1936. godine radio je seriju crteža "Dance macabre", a 1937. godine dekalkomanije koje prethode hrvatskoj nefigurativnoj umjetnosti lirske orijentacije. Vanja Radauš 1950. godine izabran je, uz Vojina Bakića, Kostu Angelija Radovanija i Zorana Mušiča, i predstavljao je Jugoslaviju na Venecijanskom bijenalu.

Snažan pečat ostavio je svojim kiparskim ciklusima (*Tifusari*, 1956. – 1959., *Panopticum croaticum*, 1959. – 1961., *Čovjek i kras*, 1961. – 1963., *Krvavi fašnik*, 1966., *Apstraktne forme*, 1966. – 1968., *Zatvori i logori*, 1969., te *Stupovi hrvatske kulture*, 1969. – 1975.). Raspon Radauševa opusa proteže se od medalje do spomeničkih ostvarenja.

### Poznata kiparska djela

Neka od značajnijih Radauševih kiparskih dela su:

* „Spomenik ustanku“ (1950), Pula
* „Spomenik ustanku naroda Hrvatske“ (1950), Srb; ; uništen 1995, obnovljen 2010. godine
* „Petrica Kerempuh i galženjaki“ (1955), Zagreb i Donja Stubica
* „Spomenik žrtvama fašizma“ (1956), Jadovno
* Ciklus „Tifusari“ (1956-1959)
* Ciklus „Panopticum Croaticum“ (1959-1961)
* Spomenik „Bombaš” u Zemunu

Izdane su mu dve monografije u Zagrebu 1963. i 1965. godine.

### Pjesništvo

Vanja Radauš za života objavio je dvije zbirke pjesama, *Slavonijo zemljo plemenita* iz 1969. godine i *Kosilica vremena*, objavljenu 1971. godine te poemu *Requiem za tifusare*, isto 1971. godine. Posmrtno je 2000. godine dr. Hrvojka Mihanović-Salopek priredila knjigu pjesama *Buđenje snova*, Radauševu donedavno nepoznatu rukopisnu poeziju nastalu od 1968. do 1974. godine. Njegov prozni opus, većinom, ostao je neobjavljen, a za života objavio je dva ulomka romana *Let u bezdan* i *Vihori u virovima* (1973.).

Nekoliko pjesama Vanje Radauša uglazbila je skladateljica Ivana Lang. Radaušev pjesnički opus bio je izvorom njezina trajnoga interesa potkraj pedesetih i na početku šezdesetih godina 20. stoljeća, te ona tada piše popijevku *Slavonija*, prvu na njegov tekst. Na njegove tekstove zatim sklada, 1965. godine, i popijevku *Lisinskom* (op. 65) te, 1970. godine, ciklus *Bezimenoj* (op. 75): "Da li se svjetovi gase", "Da li je ovo oblak u mojoj sobi", "Svejedno da li su pravci krivulje", "Prošla je godina", a 1974. godine popijevku *Prosula se sunčina* (op. 85).

### Književna djela

Grob Vanje Radauša na Mirogoju
* *Mi pamtimo...*, Nakladni zavod Hrvatske, Zagreb, 1945.
* *Slavonijo zemljo plemenita*, (zbirka pjesama), izabrao i priredio Ivo Hergešić, Zora, Zagreb, 1969.
* *1. Znanstveni sabor Slavonije i Baranje*, JAZU, Zagreb, 1970. (urednik)
* *Arhitektonski spomenici Slavonije: tursko razdoblje, barok i klasicizam*, Povijesni muzej Hrvatske-JAZU, Zagreb, 1971. (urednik)
* *Kosilica vremena*, (zbirka pjesama), Nakladni zavod Matice hrvatske, Zagreb, 1971.
* *Requiem za tifusare*, (poema), Vlastita naklada, Zagreb, 1971.
* *Srednjovjekovni spomenici Slavonije*, JAZU, Zagreb, 1973.
* *Spomenici Slavonije iz razdoblja XVI do XIX stoljeća*, JAZU, Zagreb, 1975.

**Posmrtno *Slavonijo, zemljo plemenita / Vanja Radauš*, (prir. i pog. napisao Goran Rem), Privlačica, Vinkovci, 1994.
* *Requiem za tifusare*, (zbirka pjesama), 1994.
* *Buđenje snova*, (knjiga pjesama), Naklada Ljevak, Zagreb, 2000., (prir. dr. Hrvojka Mihanović-Salopek)

## Nagrade i priznanja

Za svoj rad primio je veći broj nagrada i priznanja i to nagrade Vlade FNRJ, Vlade NR Hrvatske, nagrade „Vladimir Nazor“ u Zagrebu, nagrada AVNOJ-a u Beogradu i ostale.

## Rušenje Radauševih spomenika

Neki Radauševi spomenici u Hrvatskoj, posvećeni palim borcima NOB-a i žrtvama fašizma, uništeni su 1990-ih godina:

* **Spomenik ustanku naroda Hrvatske** u Srbu; minirali ga pripadnici Hrvatske vojske nakon operacije „Oluja“, obnovljen 2010. godine
* **Spomenik palim borcima i žrtvama fašizma** u Karlovcu; podignut je 1955. godine, a 1991. uništen miniranjem; skulpture su odnesene, a zid unakažen grafitima
* **Spomenik borcima NOB-a** u Korenici; srušili ga pripadnici Vojske Republike Srpske Krajine
* **Spomenik palim borcima i žrtvama fašizma** u Odri Sisačkoj; podignut 1948, srušen 1991/92. godine; na njegovom mestu podignut krst s natpisom: *Život položen za domovinu Hrvatsku je vječan. Spomen podižu: HDZ - mjesni odbor, HKUD „Hrvatsko srce“ i HNK „Zrinski“ Odra*
* **Spomenik narodnom heroju Jovanu Marinkoviću Ivi** u Orahovici; podignut 1952. godine, srušen odlukom HDZ-ovske vlasti

## Galerija radova

* Spomenik palim borcima i žrtvama fašizma, Pula, 1950.
* „Bacač Diska“, Zagreb, 1957.
* „Ranjenik“, Zagreb
* „Ranjenik“, Beograd. kod JDP
* „Petrica Kerempuh i galženjaki“, Donja Stubica

## Reference

## Vanjske veze