Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Eugène Delacroix

| Eugène Delacroix |
| --- |
| romantizam |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 26. travnja 1798. Charenton-Saint-Maurice, Francuska |
| Smrt | 13. kolovoza 1863. Pariz, Francuska |
| Nacionalnost | Francuz |
| Opus |
| Polje | slikarstvo, litografija |
| Znamenita djela |
| *Sloboda predvodi narod* |

**Eugène Delacroix** (Charenton-Saint-Maurice, 26. travnja 1798. - Pariz, 13. kolovoza 1863.) bio je francuski slikar.

Glavni je predstavnik romantizma i nastavljač tradicije Rubensa i venecijanskih slikara. Uz slike, ostavio je i dnevnik u kojem je iznio dragocjena zapažanja o slikarstvu. U pariškom je "Salonu" debitirao 1822. djelom "Dante i Vergilije u paklu", kojim je obilježen prijelom između akademskog klasicizma i novog naziranja, koje se istodobno s književnim romantizmom, borilo za slobodu likovnog izraza.

Godine 1832. putuje u Alžir i Maroko, gdje dozrijeva njegov smisao za jake kolorističke ekspresije. Delacroix je velikom upornošću radio skice i studije svega što je vidio. Slikao je velike kompozicije, u kojima je prikazivao dramatske momente iz povijesti i suvremenih zbivanja. Radio je i portrete, osobito likove glazbenika. Time što je rehabilitirao boju kao počelo slikarske kreacije, nagovijestio je impresionizam.

## Galerija

* *Dante i Vergilije u Paklu* 1822., Louvre
* *Pokolj na Hiosu*, 1824., Louvre
* *Grčka izdiše na ruševinama Missolonghija*, ulje na platnu, 1826.
* *Smrt Sardanapalova*, 1827. Louvre
* *Sloboda predvodi narod*, ulje na platnu, 1830., Louvre
* *Alžirske žene u haremu*, 1834., Louvre

## Vanjske veze

* Kratka biografija Arhivirano 2015-05-03 na Wayback Machine-u
* Le musée national Eugène Delacroix Državni muzej Eugènea Delacroixa (fr.)
* Delacroix na Web Gallery of Art (engl.)
# Nazarenci

| Nazarenci
 |
| --- |
| *Jakov susreće Rahelu* (slika Josepha von Führicha 1836. Austrijska galerija Belvedere)*Jakov susreće Rahelu* (slika Josepha von Führicha 1836. Austrijska galerija Belvedere) |
|  |

**Nazarenci** su bili romantičarski pokret njemačko-austrijskih slikara koji je početkom 19. vijeka htio obnoviti umjetnost na temeljima vjerskog zanosa i iskrenosti ranokršćanstva.

## Historija i karakteristike

Historija Nazarenskog pokreta počela je 1809. kad su šest tadašnjih studenata slikarstva (Johann Friedrich Overbeck, Franz Pforr, Ludwig Vogel, Johann Konrad Hottinger, Josef Wintergerst i Joseph Sutter) na *Bečkoj Akademiji* osnovali udruženje - **Lukasbund** (Lukasbrüderschaft) po uzoru na nekadašnje srednjovjekovne bratvštine (sv. Luka bio je zaštitnik slikara). Kako ih profesori na Akademiji zbog njihove duge kose nisu rado gledali i čak im branili pristup, Overbeck, Pforr, Vogel i Hottinger preselili su se 1810. u Rim i živjeli u napuštenom samostanu San Isidoro na brdu Pincio. Vremenom im se pridružilo još nekoliko istomišljenika.

Nakon Overbecka, i ostali članovi grupe (koji to nisu bili) obratili su se na katoličanstvo, tad su i stekli podrugljivi nadimak *Nazarenci* zbog monaškog načina života, isposničkog izgleda i duge kose. Nazarenci su izvršili snažan uticaj na religijsko slikarstvo sve do početka ekspresionizma. Svoju inspiraciju crpli su iz njemačkog slikarstva 16. vijeka i početaka talijanske visoke renesanse. U Rimu su freske u Casa Bartholdy (1816. - 1817.) i freske u Casino Massimo (1819. - 1830.) bile njihov najznačajniji rad. Po Beču su *Nazarence* zastupali osobito Joseph von Führich, Eduard von Steinle, Ferdinand Olivier i Friedrich Olivier i Leopold Kupelwieser. Njihovo najznačajnije djelo koje su izveli u tom gradu su freske u crkvi Altlerchenfelder (1854. - 1861.) izvedene po skicama Joseph von Führich.

## Povezano

* Romantizam
* Prerafaeliti

## Reference

## Vanjske veze

* *Nazarener* (na portalu Encyclopedia of Austria) (`en`)
# Emanuel Leutze

| Emanuel Leutze |
| --- |
| Romantizam |
| Emanuel Leutze 1870-ih |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 24. maja 1816. Schwäbisch Gmünd, Württemberg, Njemački Savez |
| Smrt | 18. jula 1868. Washington, SAD |
| Nacionalnost | američko |
| Praksa | Düsseldorf, Philadelphia, Washington |
| Znamenita djela |
| *Washington prelezi rijeku Delaware* |

**Emanuel Leutze** (Schwäbisch Gmünd, 24. maja 1816. – Washington, 18. jula 1868.), američki je slikar njemačkoga porijekla. Autor mnogih historijskih slika (*George Washington prelazi rijeku Delaware*) i portreta. Freskama je oslikao dvorane u Capitolu.

*Washington prelazi rijeku Delaware*
## Život i djelo

Leutze je kao dječak došao u Sjedinjene Američke Države 1825. god., a studirao je slikarstvo u Philadelphiji. U dobi od 25 godina privremeno se vratio u Njemačku na studij kod Carla Friedricha Lessinga na Umjetničkoj akademiji u Düsseldorfu. Leutze tada studira i historiju umjetnosti u Düsseldorfskoj školi. Njegova najpoznatija slika Washington prelazi rijeku Delaware (1851.) datira iz tog vremena i sadrži impresije o krajoliku rijeke Rajne kod Kaiserwertha. Druga verzija ove slike sada je u posjedu Metropolitan muzeja u New York-u, a prva je izgorjela tokom Drugog svjetskog rata u Kunsthalle-u u Bremenu.
Leutze je bio dugogodišnji predsjednik Udruge Düsseldorfskih umjetnika koja je 1848. dovela je do osnivanja društva likovnih umjetnika *Malkasten* („kutija sa slikarskim bojama”), a 1856. godine na stvaranje *Deutschen Kunstgenossenschaft*-a („njemačke umjetničke zadruge“). God. 1842. odselio se u München, a od tamo u Veneciju i Rim. God. 1845. vratio se u Düsseldorf gdje je u oktobru oženio Juliane Lottner. Njezin portret naslikao je 1846. i 1847. (*Jantarna ogrlica, Supruga s kćeri Idom*). U to vrijeme posvetio je svoje slikarstvo motivima američke historije kao što je *Kolumbo pred vijećem u Salamanci*, *Kristofor Kolumbo na vratima samostana La Nahida*, *Sir Walter Raleigh i kraljica Elizabetha u šetnji* (1845.) , T*orquemadu postavlja kralj Ferdinand*, *Veleposlanstvo Židova* (1846.), *Puritanac*, njegova kći pred slikom *Začuđujuće Gospe* (1847.) i *Washington okuplja trupe na Monmouthu* (1852.-54.).

Godine 1859. preselio se natrag u SAD gdje je bio zadužen za dekoriranje dvorane Kongresa i Senata u washingtonskom Capitolu historijskim freskama. Tu je 1861. god. naslikao i monumentalnu fresku *Westward the Course of Empire Takes Its Way*.

* *Zapadno kurs carstva uzima put svoj*
* *Zapadno kurs carstva uzima put svoj* (skica)
* *Washington okuplja trupe za bitku kod Monmoutha*
* *Portret slikara Williama Morrisa Hunta* oko 1845.
* *Portret slikara Worthingtona Whittredgea* oko 1865.

## Vanjske veze

* Leutze na MuseumSyndicate
* Emanuel Leutze Arhivirano 2012-12-09 na Archive.is-u
# Friedrich Ludwig Jahn

| Friedrich Ludwig Jahn |
| --- |
| Zapadna filozofija |
|  |
| Rođenje | 11. augusta 1778., Lanz |
| Smrt | 15. oktobra 1852., Freyburg an der Unstrut |
| Filozofija |
| Glavni interesi | gimnastika |
| Znamenite ideje |
| Turnverein njemački savez gimnastičara |

**Friedrich Ludwig Jahn** (Lanz, kraj Perelberga, 11. august 1778. – Freyburg an der Unstrut, 15. oktobar 1852.), njemački pedagog i filozof.

Utemeljitelj je njemačkog sistema gimnasticiranja i gimnastičkih klubova - **Turnvereina**, zbog čega je dobio nadimak “Turnvater”. Nakon studija teologije, povijesti i filologije, učitelj je u srednjim školama u Jeni, Göttingenu i Berlinu (1809.), gdje počinje program tjelesnih aktivnosti za učenike. Izumio je vježbe na prečkama, razboju, konju i gredi koje su postale standardne u gimnastici, a 1811. osniva prvi gimnastički klub. Zbog rodoljubnih ideja i utjecaja na mladež osuđen je 1819. na dvije godine zatvora. U progonstvu je do 1825. u Kolbergu, a zatim živi povučeno. Izabran je 1848. u nacionalnoj skupštinu.

## Djela

* *Bereicherung des hochdeutschen Sprachschatzes* (Leipzig, 1806),
* *Deutsches Volksthum* (Lübeck, 1810),
* *Runenblätter* (Frankfurt, 1814),
* *Die Deutsche Turnkunst* (Berlin, 1816)
* *Neue Runenblätter* (Naumburg, 1828),
* *Merke zum deutschen Volksthum* (Hildburghausen, 1833), and
* *Selbstvertheidigung* (Vindication) (Leipzig, 1863).

Potpuni spisak Jahnovih djela pojavio se u Hofu 1884.-1887. Vidi Schultheissevu biografiju (Berlin, 1894), i *Jahn als Erzieher*, Friedric (Munchen, 1895).

## Reference
# Boem

Poznati boem Tin Ujević izlazi iz bifea "Tip-top" u Zagrebu
**Boem** riječ koja u najširem smislu označava osobu koja prakticira nekonvencionalni ili nonkoformistički životni stil, odnosno svojim ponašanjem namjerno se suprotstavlja uvriježenim moralnim i kulturnim normama, odnosno očekivanjima šire zajednice. Boemi najčešće žive u društvu slično orijentiranih osoba, a njihov način života naziva se **boemstvo**.

## Uže značenje

U užem smislu se pod boemima podrazumijevaju književnici, umjetnici, muzičari ili novinari koji se, iz ovih ili onih razloga, smatraju izopćenim iz društvene matice, odnosno odbijaju prihvatiti njene norme. Boemština se obično odražava kroz "pustolovni" i nomadski način života - boemi preferiraju slobodnu ljubav u odnosu na brak; povremena i honorarna u odnosu na stalna zaposlenja; seljenje iz grada u grad umjesto stalne rezidencije; jednostavni život u odnosu na uživanje blagodati suvremene tehnologije i sl.

## Etimologija

Izraz je nastao od francuske riječi *bohème* kojom su se opisivali nomadski Romi porijeklom iz Češke odnosno Bohemije.

## Boemske četvrti

Boemi se obično okupljaju u boemskim četvrtima velikih gradova. Kao primjeri se navode Sucidar Montmartre i Montparnasse u Parizu, Greenwhich Village u New Yorku, Užupis u Viljnusu (Litvanija) ili Skadarlija u Beogradu.

## Poznati boemi

|  |  |
| --- | --- |
| * Blaž Slišković
* Dane Stojiljković
* Desimir Žižović Buin
* Đura Jakšić
* Erik Sati (*Erik Satie*)
* Frans Hals
* Gi Debor (*Guy Debord*)
* Klod Debisi (*Claude Debussy*)
* Mihailo Golubović
 | * Predrag Laković
* Rade Drainac
* Tin Ujević
* Ulderiko Donadini
* Vladimir Nabokov
* Zuko Džumhur
* Žan de Lafonten (*Jean de La Fontaine*)
* Žanka Stokić
* Toma Zdravković
* Nemanja Lukić
 |

## Boemi u umjetnosti

* "Boemi", opera Đakoma Pučinija
* "Boemi", roman Henrija Murgera (*Anri Mirže*) izdana u Zagrebu 1955. (naslov originala: *Scènes de la vie de bohème*)
* "Boem u duši", album hrvatskog pjevača Dražena Zečića iz 1995. godine
* "Moj boemski život", roman srpskog pisca Milisava Krsmanovića iz 2002. godine

Od boema su se u 20. vijeku razvili beatnici, kao i neke druge urbane supkulture.

## Vanjske veze

* *Bohemianism and Counter-Culture* Arhivirano 2010-11-10 na Wayback Machine-u
# Prehrambena industrija

Industrija mesa Neoplanta
**Prehrambena industrija** je grana industrije koja se bavi preradom hrane za potrebe ljudi. Najrazvijenija je u bogatim privrednim područjima, kao i u velikim potrošačkim sredinama. Njen glavni zadatak je podmirivanje prehrambenih potreba potrošača.

## Grane

Prehrambena industrija obuhvata nekoliko grana koji se bave različitim delatnostima:

* Mlinsko-pekarska industrija
* Konditorska industrija
* Industrija za preradu i proizvodnju ulja
* Industrija za preradu voća i povrća
* Mlekarska industrija
* Industrija za konzerviranje ribe
* Mesnoprerađivačka industrija i
* Industrija alkoholnih pića

## Literatura

* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd

## Vanjske veze
# Kakaovac

| Kakaovac
 |
| --- |
|  |
| Stablo i plod kakaovca
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Malvales  |
| Porodica:
 | Sterculiaceae  |
| Rod:
 | *Theobroma*  |
| Vrsta:
 | T. cacao  |
| Dvojni naziv
 |
| Theobroma cacao L. |

*Theobroma cacao*
**Kakaovac** (*Theobroma cacao*) je malo (4–8 m visine) vazdazeleno stablo iz porodice *Sterculiaceae*, rasprostranjeno duboko u tropskim šumama i tropskim regijama Amerike.

Postoje dvije značajnije teorije o podrijetlu divljeg kakaovca. Jedna grupa znanstvenika vjeruje da su orginalne jedinke divljeg kakaovca rasle od jugoistočnog Meksika sve do rijeke Amazone, a kasnije bile kultivirane na ravnicama Južne Amerike. Najnovija proučavanja genetike te biljke pokazuju da kakaovac potječe iz tropskih područja Amazone, a poslije od strane čovjeka biva rasprostranjen do Srednje, čak i Sjeverne Amerike.

Plod (sjeme) kakaovca se koristi za dobivanje kakaa i čokolade. Stari narodi su nekada kao novac koristili kakaovac.

Ova biljka danas uspijeva u ravničarskim područjima ispod Andi na visinama od 200–400 m, te oko rijeka Amazone i Orinoco. Za dobar rast i razvoj zahtjeva vlažnu klimu i redovite padaline. Listovi su cjeloviti, 10–40 cm dugi i 5–20 cm široki.
# Bombona

Bombone
**Bombona** (francuski: *bonbon*, *bon* – "nešto dobro") je tvrdi slatkiš napravljen od šećera sa dodatkom boja i aroma. Dolazi od francuske reči bon što označava nešto dobro. Bombona je tvrda da bi duže trajala jer se konzumira tako što se otapa u ustima i teško može da se pregrize.

Zanatlija koji pravi bombone se zove bombondžija.

Nekada su se prodavale iz velike staklene posude na gram a danas se uglavnom proizvode fabrički i prodaju upakovane u kesice od 100 grama.

U Beogradu (2008. god) još uvek ima zanatlija bombondžija.

## Izrada

Sirup od mešavine šećera i vode (mleka itd) se kuva do određene koncentracije, ili dok se počne karamelizovati. Zavisno o sastojcima i dužini vrenja, dobijaju se različite vrste bombona.

Pre nego što su termometri postali široko dostupni, koncentracija šećera u rastvoru određivala se jednostavnom metodom: kašičica smeše se spušta u hladnu vodu i na osnovu njenih svojstava određuje se faza rastvora:

| Temperatura | Koncentracija šećera | Opis
 |
| --- | --- | --- |
| 110-111 °C | 80% | šećer je u obliku tekućih niti
 |
| 112-115 °C | 85% | meke kuglice, koje se nakon nekoliko trenutaka spljošte kao palačinke; koristi se kao kremasto punjenje bombona (fondan)
 |
| 118-120 °C | 87% | čvrste kuglice koje se ne spljošte kad se izvade iz vode, ali se ugibaju pod prstima; do ove faze se kuvaju karamele
 |
| 121-130 °C | 92% | tvrde kuglice kojima se još uvek može menjati oblik; do ove faze se kuvaju gumene bombone, halva
 |
| 132-143 °C | 95% | niti koje su malo savitljive pri vađenju iz vode, a pri jačem savijanju će se slomiti
 |
| 146-154 °C | 99% | niti koje su krte i lome se pri savijanju; do ove faze se kuvaju tvrdi bomboni, lizalice, *toffee* |
| 160 °C | 100% | bistra tečnost – sva voda je isparila, ostao je šećer, koji je tekući i ima svetlo jantarnu boju
 |
| 170 °C | 100% | smeđa tečnost – tekući šećer postaje smeđ zbog karameliziranja
 |
| 177 °C | 100% | zagoreli šećer – šećer počinje zagarati i dobija gorak ukus
 |

## Reference

## Vanjske veze

* National Confectioners Association – Information on a variety of candies
* Science of Candy Arhivirano 2006-01-06 na Wayback Machine-u – Descriptions and videos of hardness stages
* Candy Wrapper Museum – Extensive photo archive
# Kolač

**Kolač** je uglavnom vrsta peciva. U srpskohrvatskom jeziku pod pojmom „kolač“, podrazumevaju se različite vrste peciva, ali se pre svega odnosi na manje slatke komade peciva punjene različitim filovima. Najčešći sastojak kolača jesu med ili šećer, maslac ili buter, mleko, orasi i drugo koštunjavo voće, jaja, čokolada ili kakao i različite vrste voća (džemova i marmelada). Mogu biti različitog oblika, ali najčešće su okruglog ili pravougaonog oblika. U ovom slučaju se koristi zbirni naziv – kolači, a samo se za pojedini komad koristi naziv – kolač.

Još manji komadi testa nazivaju se *sitni kolači* ili *kolačići*.

Kolačem se naziva i testo (ili obredni hleb), koji se tradicionalno priprema za slavu (slavski kolač) ili slatko pečeno testo koje se priprema za svetkovine/praznike.

Kolači i poslastice postojali su od drevnih vremena. Pripremali su ih stari Egipćani, Grci, Rimljani. Kineski izum, mleko u prahu, u svom tovaru nosio je čuveni trgovac, putnik i putopisac Marko Polo. Prve pite od slatkog sira (sira i meda), svojevrsne su preteče torti od sira (čizkejk) pravljene u Grčkoj u vreme održavanja prve Olimpijade, dakle 776. godine pre naše ere. U svakom slučaju, nije lako zaključiti koji je kolač najstariji.

Razlika između kolača, torte i hleba je jasna, ali precizna klasifikacija je uvek predstavljala problem. U starom Rimu, sastojci hleba su ponekad bili maslac, jaja i med, u Srbiji slavski kolač (vrsta hleba), koji se priprema prilikom slavljenja slave, sadrži brašno, mleko, jaja, ulje ili maslac, so, šećer, koru limuna, a to su karakteristični satojci koji se koriste i za pripremu torte. Činjenica je da je predak svega bio hleb, i to u svom najjednostavnijem obliku. Kako su se tehnike pečenja razvijale, a ishrana se izmenila, ono što se ranije smatralo hlebom dobilo je svoju posebnu kategoriju.

## Reference

## Povezano

* Slavski kolač

## Vanjske veze

* Posni kolači
# Keks

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Keks
 |
| --- |
|
Tipični keks od maslaca
 |
| Porijeklo
 |
| Detalji
 |
| Vrsta jela
 | desert
 |
| Temperatura jela
 | hladno
 |
| Glavni sastojci
 | brašno jaja mlijeko maslac šećer sol i razni dodatci: med čokolada voće itd.
 |

 |

**Keks** je vrsta malog pečenog kolača sličan biskvitu (ili pecivu), samo znatno tvrđi.

Dok su se još do polovice 20. vijeka pravili po kućama (gotovo svaka domaćica znala ih je ispeći) danas ih uglavnom pravi konditorska industrija.

## Karakteristike

Keksi se prave od brašna, maslaca, mlijeka, šećera, soli i jaja uz brojne dodatke za aromu i teksturu, kao čokoladaa, med, zobene pahuljice, grožđice i slične stvari.

Tijesto za kekse se prije pečenja oblikuje pomoću metalnog kalupa u željenu formu.

Vjerojatno je francuski keks Petit Beurre (mali maslac) najpoznatiji keks na svijetu, njega je počeo proizvoditi Louis Lefèvre-Utile 1886. u Nantesu.

Lefèvre je napravio svoj keks po ugledu na engleske biskvite tog vremena. Oblikovao ga je tako da ima četiri ugla koja simboliziraju 4 godišnja doba; 52 zupca koja predstavljaju 52 nedelje u godini i 24 rupice, kao što dan ima 24 sati.

## Reference

## Vanjske veze

* *Chartism*(`en`)
# Hijeroglif

**Hijeroglifi** se može odnositi na sledeće pojmove:

* logogramsko ili ideogramsko pismo ili njihovu kombinaciju, kao što su
	+ Egipatski hijeroglifi
	+ Anatolski hijeroglifi
	+ Kritski hijeroglifi
	+ Majanski hijeroglifi
	+ Mí'kmaq hijeroglifi
* u kolokvijalnom govoru, svaki rukom pisani tekst koji je teško pročitati ili rastumačiti.
# Herkulaneum

Arheološke lokacije Pompeji, Herkulanej i Oplontis| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  |
| Registriran | 1997. (21. zasjedanje) |
| Vrsta | Kulturno dobro |
| Mjerilo | iii, iv, v |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

**Herkulanej** (latinski: *Herculaneum*) je antički grad u Napuljskom zaljevu koji je stradao kad i Pompeji, Stabiae i Oplontis, od erupcije Vezuva 79. godine.

Od kada je otkriven 1981. godine, u Herkulaneju su pronađeni ostaci samo 150 ljudi i vjeruje se da je evakuacija izvršena na vrijeme te da se većina stanovnika spasila. Pronađeno je mnogo umjetnina, ali i knjižica s mnogobrojnim tekstovima grčkih filozofa.

Od 1997. godine nalazi se na UNESCOvom popisu zaštićenih spomenika svjetske baštine.

* Zidni mozaik a i Afrodite u kući br. 22
* Ova kuća je znakovita po brojnim mozaicima
* Rimsko kupatilo u kojemu je pronađena većina ljudskih ostataka
* Skeleti u kupatilu
* Popločana ulica u Herkulaneju
* Zidne slike prvog stila
* Mramorni popločani pod

## Vanjske veze

* Herkulanej: Uništenje i otkriće
* Fotografije
# Voće

Voće
Voće na pijaci u Barseloni
Voće spada u posebnu grupu namirnica koje se, sa pojedinim izuzecima odlikuju:

* malom energetskom vrijednošću
* velikim sadržajem vode
* malom količinom proteina i masti
* znatnim sadržajem ugljenih hidrata i celuloze
* bogatstvom mineralnih sastojaka i vitamina, kao i sadržajem drugih hranjivih sastojaka kao što su enzimi, organske kiseline, antocijani, tanini i dr.

Zbog ovakvog sadržaja, prije svega, mineralnih sastojaka, vitamina, celuloze, enzima i drugih koji imaju prevashodno zaštitnu ulogu u organizmu, kao i sadržaju voćnih šećera koji predstavljaju vrlo pogodne izvore energije, voće i povrće ima veliki značaj za ljudsko zdravlje.

## Značaj voća u ishrani

Osnovne zajedničke odlike voća su:

* relativno mala energetska vrednost, osim kod nekih vrsta, kao što su: banane, kesten, orah, lješnjak, badem. Isto vrijedi i za sušeno voće: suve šljive, suve smokve, suvo grožđe);
* visok sadržaj vode, s tim što se izuzimaju ljuskasto i sušeno voće;
* znatan sadržaj ugljenih hidrata, a naročito voćnih šećera glukoze i fruktoze;
* mali sadržaj proteina i masti, izuzimajući ljuskasto voće;
* bogatstvo mineralnim sastojcima i vitaminima;
* znatan sadržaj celuloze (biljna vlakna), organskih kiselina i drugih sastojaka (pektini, antocijani i drugi ).

Voće je bogat izvor vitamina, mada ih, u poređenju sa povrćem, **voće** sadrži manje. Od vitamina voće sadrži najviše vitamina C i karotina. Njihova količina zavisi od vrste voća, sorte kao i niza drugih činilaca. Vitamin C nije podjednako raspoređen u cijelom plodu. Najviše ga ima u ljusci i ispod nje. Drugi vitamin po važnosti i količini je karotin. Najviše ga sadrže: kajsija, ananas, suva šljiva, breskva, lubenica itd. U manjim količinama voće sadrži i druge vitamine: K, E, vitamine B grupe.

## Napomena

U biologiji podela na voće i povrće ne postoji, jer se u ishrani koriste raličiti biljni organi (plodovi, semena, korenje, podzemna i nadzemna stabla, listovi i cvetovi) pa ih nije moguće klasifikovati u iste kategorije.

## Povezano

* Voćka
# Orah

*Za ostale upotrebe, pogledajte Orah (razvrstavanje).*

| Orah
 |
| --- |
|  |
| {{{slika\_opis}}}
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Biljke  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Fagales  |
| Porodica:
 | Juglandaceae  |
| Rod:
 | Juglans  |

*Juglans regia*
**Orasi** (latinski *Juglans*) su rod biljaka iz porodice Juglandaceae. To je drvo visoko 10-40m, sa šiljastim listovima dugim 20-30cm.

Dvadeset jedna vrsta oraha proteže se od sjeverne umjerene klime Starog svijeta u području od jugoistočne Europe do Japana, a u Novom svijetu od jugoistočne Kanade do Kalifornije na zapad i Argentine na jug.

Plodovi svih vrsta oraha su jestivi, ali orasi koji se obično kupuju u trgovinama potječu od perzijskog oraha, jedine vrste koja ima velik plod i tanku ljusku. Poljoprivredna vrsta koja je izabrana zbog tanke ljuske i izdržljivosti u umjerenoj klimi ponekad se naziva "karpatskim orahom". Orasi imaju mnogo ulja i jedu se sirovi ili kuhani. Također su izvrstan izvor masnih kiselina omega-3, te se pokazalo da snižavaju kolesterol.

## Vrste i klasifikacija

* **Sect. *Juglans
	+ *Juglans regia* L. (*J. duclouxiana* Dode, *J. fallax* Dode, *J. orientis* Dode)
	+ *Juglans sigillata* Dode
* **Sect. *Rhysocaryon
	+ *Juglans australis* Griseb.
	+ *Juglans brasiliensis* Dode
	+ *Juglans californica* S.Wats.
	+ *Juglans hindsii* (Jepson) R.E.Smith
	+ *Juglans hirsuta* Manning
	+ *Juglans jamaicensis* C.DC. (*J. insularis* Griseb.)
	+ *Juglans major* (Torrey) Heller
		- *Juglans major* var. *glabrata* Manning
	+ *Juglans microcarpa* Berlandier (*J. rupestris* Engelm.)
		- *Juglans microcarpa* var. *stewartii* (Johnston) Manning
	+ *Juglans mollis* Engelm.
	+ *Juglans neotropica* Diels (*J. honorei* Dode)
	+ *Juglans nigra* L.
	+ *Juglans olanchana* Standl. & L.O.Williams
	+ *Juglans peruviana* Dode
	+ *Juglans soratensis* Manning
	+ *Juglans steyermarkii* Manning
	+ *Juglans venezuelensis* Manning
* **Sect. *Cardiocaryon
	+ *Juglans ailantifolia* Carr. (*J. cordiformis* Maxim., *J. sieboldiana* Maxim.)
	+ *Juglans cinerea* L.
	+ *Juglans mandshurica* Maxim. (*J. cathayensis* Dode, *J. formosana* Hayata, *J. hopeiensis* Dode, *J. stenocarpa* Maxim.)
# Perzija

**Perzija** ili **Persija** može podrazumijevati:

* čest zapadnjački egzonim za **Iran iranska regija i administrativna pokrajina **Fars (Pars) **Perzijska Monarhija** kroz različite historijske periode.

Za razumijevanje i korištenje termina *Iran* i *Perzija*, vidi članak: **Terminologija Irana i Perzije**