Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Mihail Glinka

|  |
| --- |
| **Mihail Glinka** |
|  Mihail Ivanovič Glinka, 1856. godine.
 |
| Informacije
 |
| Datum rođenja
 | 1. jun 1804.
 |
| Mesto rođenja
 | Novospaskoje
 |
| Datum smrti
 | 15. februar 1857.
 |
| Mesto smrti
 | Berlin
 |
| Dela
 |
| Poznatija dela
 |  |

**Mihail Ivanovič Glinka** (ruski: Михаи́л Ива́нович Гли́нка; Novospaskoje, 1. jun 1804 – Berlin, 15. februar 1857) bio je prvi ruski kompozitor koji je zadobio široko poštovanje u svojoj zemlji i često se smatra ocem ruske klasične muzike. Glinkine kompozicije su imale veliki uticaj na buduće ruske kompozitore, posebno na rusku petorku, koji su sledeći se njegovim primerom napravili prepoznatljiv ruski stil klasične muzike. Njegova najpoznatija dela su opere *„Ivan Susanjin“*, *„Ruslan i Ljudmila“*, orkestarsko delo *„Kamarinskaja“*, simfonija *„Noć u Madridu“*, kao i solo-pesme.

## Biografija

Glinka je tvorac ruske nacionalne opere. Njegov rad se ogleda u stvaranju nacionalnog stila, tj. stvaranju ruske nacionalne muzike. Poreklom je iz bogate porodice. Tokom ranog detinjstva, živeo je na selu sa bakom koja se brinula o njemu. Nakon njene smrti, Glinka se seli kod ujaka gde ima prilike da sluša muziciranje kućnog orkestra. Tu se susreće sa Mocartovim, Hajdnovim i Betovenovim delima. Uskoro i sam počinje da svira klavir i violinu. Pokazuje interes za nacionalnu umetnost, posebno narodne pesme. Pored toga, uči geografiju, kao i ruski, nemački i francuski jezik. Godine 1817, sa napunjenih 13 godina, odlazi na studije u Sankt Peterburg. Međutim, Glinku privlače dostignuća Zapada i tamo vidi mogućnost svog daljeg usavršavanja. Na preporuku lekara, Glinka odlazi u Italiju 1830. godine. U Italiji upoznaje mnoge slavne kompozitore, između ostalog Feliksa Mendelsona i Hektora Berlioza. U Italiji mu se rodila ideja o ruskoj nacionalnoj operi. I pored želje da ostane u Italiji, očeva smrt ga primorava da se, nakon tri godine boravka, vrati u Rusiju. Tu počinje da radi na prvoj operi. Reč je o operi *„Ivan Susanjin“*, poznate još i kao *„Život za cara“*, koja je premijerno izvedena 1836. u Petrogradu. Ona doživljava neuspeh kod ruske aristokratije koji je nazivaju *kočijaškom muzikom*. Međutim, Glinka nastavlja sa radom. Kada njegova sledeća opera *„Ruslan i Ljudmila“* na Puškinov tekst doživi neuspeh, Glinka zauvek napušta Rusiju. Odlazi u Pariz, zatim u Španiju, gde proučava španski folklor. Tu dobija inspiraciju za njegovu najpoznatiju simfoniju *„Noć u Madridu“*. Umire u Berlinu 1857. godine.

Način na koji je Glinka tretirao orkestar u svojim operama uticao je na dalji razvoj ruske orkestarske muzike. Njegova dela su imala veliki uticaj na kasnije ruske kompozitore, a naročito na članove „Ruske petorke“.

## Dela

* Opere:

* Ivan Susanjin
* Ruslan i Ljudmila
* Knez Holmski (nedovršena)

* Simfonija u B-duru
* Dve španske uvertire:

* Aragonska hota
* Sećanje na letnju noć u Madridu

* Orkestarska fantazija Kamarinskaja (prvobitan naziv: Svadbena pesma i igra), napravljena na dva ruska napeva
* Dva gudačka kvarteta
* Sekstet za gudački kvintet i klavir
* Trio *pathetique*
* Kantate
* Solo-pesme
* Oko 40 kompozicija za klavir

## Vanjske veze

*
# Antonín Dvořák

Antonín Dvožák
**Antonín Leopold Dvořák (Antonin Dvoržak)** (Nelahozeve 8. septembra 1841 – 1. maja 1904), bio je češki kompozitor.

Rođen je u Nelahozeveu u u blizini Praga u nekadašnjem Austro-ugarskom carstvu, tu je proveo većinu svog života. Prvo muzičko obrazovanje primio je u seoskoj školi, potom i u Pragu studirao je muziku, i izrastao u priznatog violista i violinista. Tokom 1860-ih, svirao je violu u orkestru češkog (Bohemskog) teatra, koji je 1855 vodio kao dirigent Bedřich Smetana, te je, uz Dvoržaka, najpoznatiji češki kompozitor. 1871 Dvoržak napušta orkestar kako bi komponovao muziku. U međuvremenu se oženio, postao priznat kompozitor, i orguljaš u crkvi svetog Adalberta u Pragu, a njegova muzika privukla je Johannes Brahmsa.
Putovao je u Englesku, da bi u Ameriku stigao 1892, gdje ostaje do 1895 godine, i u tom vremenu bio je direktor Nacionalnog muzičkog konzervatorija u New Yorku. 1893, Dvoržak piše svoje najpopularnije delo, *Simfoniju broj 9 – Iz Novoga sveta*, u kojoj se oslikava čežnja za domovinom, a tada je bio u Iowi, u češkoj govornoj zajednici u Spillvilleu. Tu je napisao dva od najpoznatijih komornih djela, *Kvartet u F* i *Gudački kvartet u E dur-u*. 1895 piše koncert za violončelo u Bmolu, koje će postati jedno od najpopularnijih dela, s obzirom da je imao problema oko finansijskih isplaćivanja svog rada, te da je u Evropi postajao sve uvaženiji, te da je postao počasni član Gesellschaft der Musikfreunde u Beču, što je odredilo povratak Dvoržaka kući, u Češku.

Osim devete simfonije, poznati su Slavenski plesovi, u komu je Dvoržak obradio narodnu češku muziku, kao i koncert za vilončelo i orkestar op.104 koga je napisao 1894-5 za svog prijatelja, Hanuš Vihana. J. Brahms, nakon što je čuo ovaj koncert, izjavio je :

> Da sam znao da koncert za violončelo ovako može zvučati, sam bih odavno napisao jedan
>
>

Također, priređeni su klavir i orkestar op.33, kao i koncert za violinu i orkestar op.53

1897 Dvoržakova kći se udaje za njegovog učenika, kompozitora Josef Suka. Dvoržak je bio direktor konzervatorija u Pragu od 1901 do smrti 1904. Sahranjen je u Vyšehrad groblju u Pragu.
# Cezar Kjui

| Cezar Antonovič Kjui Цезарь Антонович Кюи |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Cezar Antonovič Kjui 18. siječnja 1835.  Vilnius, Litva (tada  Rusko Carstvo) |
| Smrt | 13. ožujka 1918.  Sankt Peterburg, Rusija (tada  Petrograd, Ruska SFSR) |
| Pravac | romantizam |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | skladatelj, časnik, predavač |
| Opus |
| Suradnici | *Petorica* |

| Petorica |
| --- |
|
*Mlij Balakirev*
*Cezar Kjui*
*Modest Musorgski*
*Nikolaj Rimski-Korsakov*
*Aleksandar Borodin* |
| * p
* r
* u
 |

**Cezar Antonovič Kjui** (rus. **Цезарь Антонович Кюи**, 6. siječnja 1835. - 13. ožujka 1918.) je bio ruski skladatelj, član *"Petorice"*. Bio je vojni časnik i učitelj, a njegov život imao je važnu ulogu u njegovoj glazbi.

## Djela

### Ozbiljne i tragične opere

* Kavkaski zatvorenik
* William Ratcliff
* Mlada
* Angelo
* Saracen
* Gozba u doba kuge
* Mademoiselle Fifi
* Mateo Falcone
* Kapetanova kći

### Komične opere

* Le Flibustier

### Dječje opere

* Crvenkapica
* Mačak u čizmama
* Naivni Ivan
# Franz Liszt

*Franz Liszt (1858)*
U stvaralaštvu **Franca Lista** (1811. - 1886.), najvećeg među pijanistima svog vremena, uočavaju se uticaji različitih evropskih tradicija. Poreklom Mađar, vaspitavan je na tradiciji francuske kulture, jer je mladost proveo u Parizu, nastupajući po pariskim aristokratskim salonima. To je vreme kada u ovom gradu živi i Šopen. List je koncertirao po celoj Evropi i upoznao sve vodeće muzičare svog vremena. Posle 1848. List se nalazi u službi vajmarskog dvora, i tada na njega snažan uticaj imaju nemački muzičari-posebno Vagner, čiji je bio iskreni prijatelj. List-dirigent bio je jedan od glavnih propagatora Vagnerove umetnosti i jedan od najuspešnijih tumača njegovih ideja. Pred kraj života List se zaredio i mnogo vremena provodio u Italiji.

Listova pijanistička delatnost bila je izuzetno značajna. On je umeće sviranja na klaviru podigao na onaj nivo koji je Paganini ostvario na violini. List je prvi uveo praksu solističkog koncerta-kako ga je sam u šali nazvao "muzičkog monologa". Do tada je bio običaj da na koncertima nastupa više izvođača. Svojim koncertom u Rimu 1839. godine List prekida takvu praksu. I on je, poput drugih pijanista svog vremena, na koncertima imao običaj da improvizuje (iz te prakse razvio se oblik *parafraze*) varijacione forme koja se bazira na popularnim temama raznih operskih i simfonijskih dela, ali i narodnih pesama. Takođe je radio na klavirskim transkripcijama simfonijskih, operskih, kamernih dela mnogih kompozitora, te ih tako približavao slušaocima. Međutim, mnogo veći značaj ima njegovo originalno stvaralaštvo: ciklusi minijatura (posebno *Godine hodočašća*, objavljene u tri sveske komada koji su nastajali tokom celog života), etide (zbirka *Transcedentalnih etida*), *Mađarske rapsodije* i brojne druge kompozicije. Posebno mesto među tim delima pripada *Sonati h-moll*. Klavirska sonata u delima raznih romantičara doživljava sličnu sudbinu kao simfonija: kompozitori stvaraju sve manji broj dela koja nazivaju sonatama.
# Modest Musorgski

| Modest Petrovič Musorgski Моде́ст Петро́вич Му́соргский |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 21. ožujka 1839.  Karev, Rusija |
| Smrt | 28. ožujka 1881.  Sankt Petersburg, Rusija |
| Pravac | romantizam |
| Opus |
| Suradnici | *Petorica* |
| Znamenita djela |
| *Noć na golom brijegu*, *Slike s izložbe*, opera *Boris Godunov* |

**Modest Petrovič Musorgski** (rus. **Моде́ст Петро́вич Му́соргский**, Karev, 21. ožujka 1839. - Sankt Peterburg, 28. ožujka 1881.), ruski skladatelj.

Po zvanju je bio časnik, ali je napustio vojnu službu da bi se priključio skupini nacionalno orijentiranih skladatelja "*Petorica*", no svojim je umjetničkim stajalištem i originalnošću glazbenog izraza, koji zasniva na obilježjima izvornog ruskog folklora, ostao neovisan. U solo pjesmama prikazuje likove iz naroda i dočarava svijet dječjih doživljaja. U monumentalnoj povijesnoj operi "*Boris Godunov*" za nositelja radnje stavlja narod. U svoje vrijeme bio ne neshvaćen i nepriznat, ali je svojim originalnim glazbenim jezikom otišao daleko ispred suvremenika i utjecao na impresioniste i skladatelje slavenskih zemalja.

| Petorica |
| --- |
|
*Mlij Balakirev*
*Cezar Kjui*
*Modest Musorgski*
*Nikolaj Rimski-Korsakov*
*Aleksandar Borodin* |
| * p
* r
* u
 |

**Djela: opere:
	+ "Hovanščina"
	+ "Soročinski sajam"
* klavirski ciklus :"Slike s izložbe"
* simfonijska pjesma :"Noć na golom brijegu"
* ciklusi:
	+ "Dječja soba"
	+ "Bez sunca"
	+ "Pjesme i plesovi smrti"
# Felix Mendelssohn

**Felix Mendelssohn-BartholdyFelix Mendelssohn-Bartholdy** (Hamburg, 3. veljače 1809. - Leipzig, 4. studeni 1847.), njemački skladatelj

S devet godina debitirao je kao pijanist, a sa 17 napisao svoje majstorsko djelo uvertiru "San ljetne noći".Kao skladatelj postao je slavan u Engleskoj, gdje je više puta gostovao dirigirajući vlastita djela i koncertrirajući na orguljama. Od 1835. glavni je dirigent koncerta "Gewendhaus" u Leipzigu. Tu osniva 1843. konzervatorij, a Leipzig podiže u red glavnih europskih glazbenih središta. Skladao je pet simfonija, razne koncerte, scensku glazbu, oratorije, kantate i solo pjesme.
# Jacques Offenbach

| Jacques Offenbach |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 20. lipnja 1819. Köln, Njemačka |
| Smrt | 5. listopada 1880. Pariz, Francuska |
| Pravac | romantizam |
| Znamenita djela |
| *Orfej u podzemlju* *Hoffmannove priče* |

**Jacques Offenbach** (Köln, 20. lipnja 1819. - Pariz, 5. listopada 1880.), njemački skladatelj.

Svojim velikim, parodističkim operetama, prožetim neodoljivo privlačnom melodikom i poletnom ritmikom kankana, galopa, kadrile i valcera, izgradio je prototip francuske operete. Skladao je sto i dva scenska djela, ističu se operete "Orfej u podzemlju", "Lijepa Helena" *i* "Pariški život", te romantička fantastična opera "Hoffmannove priče".
# Franz Schubert

Franz Schubert
**Franz Schubert** (Beč, 31. 1. 1797. – Beč, 19. 11. 1828), je austrijski kompozitor čiji talenat se raspoznavao u muziciranju od najranijih dana. Otac mu je bio učitelj, koji je u obitelji održavao muziku. Schubert je rano učio svirati violinu i klavir, i u dobi od 9 godina podučavao ga je Michael Holzer, sviranju orgulja i kontrapunktu. 1808 primljen je u sjemenište (bogosloviju) carske kapele kao horista, i tu je svirao violinu u orkestru, a nekad i zamjenjivao dirigenta. Violu je svirao kod kuće u gudačkom kvartetu. Godine 1812. umrla mu je majka, a otac se sljedeće godine ponovo oženio, te 1813. piše prvu simfoniju, napušta bogosloviju, nastavljajući da radi sa Salierijem.

Izučavao je više muzičkih pravaca odjednom, studirao je klavir, violinu, orgulje, pjevanje i harmoniju, bio je pjevač u dvorskoj kapeli, gdje mu je poduku iz kompozicije davao Salieri. Finansijski nije bio osobito sposoban uzdržavati se od pisanja muzike, tako da su brojni njegovi prijatelji pomagali mu i tako omogučavali kompozitorov rad. Radio je u mladosti sa 17 godina i kao pomoćni učitelj kod oca u školi, čime je izbjegao vojnu obavezu. Godine 1816. napušta školu. Schubert se često sa svojim društvom, (koje se po njegovoj volji sastojalo pre od umjetnika i književnika nego muzičara), sastajao na Šubertijadama, gdje su izvođene njegove kompozicije. Njegova muzika se čula van kruga njegovih prijatelja, ali izdavači nisu bili ti, već prijatelji njegovi, na njihov trošak, koji su izdali prvu njegovu zbirku pjesama 1821. godine.

Živio je u Beču čitav svoj život, osim nekih ljetnih ekskurzija i dviju posjeta Ugarskoj kao kućni muzičar porodice Esterhazy (1818–1824). Nikad nije bio posebno financijski stabilan, ali imao je uvijek zarade dovoljno za život.

Šubertijada
Kažu da se kompozitor redovno svako jutro vrlo rano budio i posvećivao skladanju do u podne, kad se priključivao svojim prijateljima.

Mladi kompozitor brzo je osvojio brojne svojom muzikom. Život Schuberta je na osebujan način tajanstven. Nije bio oženjen. Iako je kratko živio, ostavio je djela više nego li ijedan kompozitor.

Opus mu broji preko 900 djela, u čemu prvo treba istaći *Veliku devetu simfoniju*, jednu od svjetski najljepših simfonija, i ne manju vrednu, čak i bolju *8 nedovršenu simfoniju*. Tu su i ostala djela i pjesme, kvarteti kao: Gretchen am Spinnrad, Die Erlkonig, Wintereisse, Impromptus, Moments Musicaux, Trout, Schwanengesang, Die junge Nonne, Ave Maria, Der Wanderer, Die Zauberharfe, Schöne Müllerin, itd.

Schubert je obožavao Beethovena, kad je Betoven umro, nosio je njegov kovčeg, da bi nedugo potom, nakon godinu dana i sam bio pokopan pokraj njega po vlastitoj želji.

Spomenik Franzu Schubertu
Nadgrobni spomenik Schuberta kaže: *Muzika je zakopala ovdje veliko bogatstvo, ali još veće nade*, tako su prijatelji Schuberta ugravirali na njegovu spomeniku, obzirom da kratak mlad život, nas je uskratio za ovo stablo u vrhuncu njegovog plodonošenja – ili je vrhunac već dostignut?

Pripadao je razdoblju romantizma, odnosno sa Beethovenom je bio glavni prenosnik perioda klasicizma u romantizam.

## Audio

* Najpoznatija Schubertova serenada – midi
# Bedřich Smetana

Bedřich Smetana
**Bedřich Smetana** (Litomyšl, 2. ožujka 1824. - Prag, 12. svibnja 1884.), češki skladatelj i dirigent.

Vodio je vlastitu glazbenu školu u Pragu, a neko vrijeme bio je direktor i dirigent Filharmonijskog društva u Göteborgu (Švedska). Bio je glazbeni kritičar novina *"Narodni listy"*. Godine 1874. napustio je javno djelovanje zbog gluhoće. Skladao je prema temama iz legendi, povijesti i nacionalnog folklora. Ujedno je, kao pijanist, dirigent i organizator, pokretač nacionalnih snaga u češkom muzičkom životu. U grandioznom ciklusu *"Moja domovina"*, koji obuhvaća šest simfonijskih pjesama, dao je jedinstvenu tonsku apoteozu češkog mita i povijesti. Smetanino cjelokupno djelo sretna je sinteza nacionalnih i tada aktualnih europskih muzičkih elemenata, pučkog i umjetnički dotjeranog izraza.

## Djela

* "Prodana nevjesta",
* "Libuša",
* "Dalibor",
* "Moja domovina",
* "Vltava".
# Camille Saint-Saëns

| Camille Saint-Saëns |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 9. listopada 1835.  Pariz, Francuska |
| Smrt | 16. prosinca 1921.  Alger, Alžir (tada  Francuski Alžir) |
| Pravac | **kasni romantizam** |
| Supružnik | Marie-Laure Truffot |
| Djeca | André Saint-Saëns Jean-François Saint-Saëns |
| Rodbina | Jacques-Joseph-Victor Saint-Saëns (otac) Françoise-Clémence Collin (majka) |
| Profesionalne informacije |
| Obrazovanje | Konzervatorij u Parizu |
| Instrumenti | klavir, orgulje |
| Zanimanje | kompozitor, dirigent |
| Opus |
| Mentori | François Benoist Jacques-Fromental Halévy |
| Učenici | Gabriel Fauré |
| Karijerna postignuća |
| * profesor na *École Niedermeyer*
* član *Institut de France*
 |
| Znamenita djela |
| * *Danse macabre* (tonalna pjesma, 1874.)
* *Samson et Dalila* (opera, 1877.)
* Simfonija br. 3 ("Orguljaška") (simfonija, 1886.)
* *Le carnaval des animaux* (suita, 1887.)
 |
| Nagrade |
| * Kraljevski viktorijanski orden (1902)
* *Légion d’honneur* (1913)
 |
| Inspiracija |
|
Od
* Franz Liszt, Jean-Philippe Rameau, Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart
 |
|
Na
* Gabriel Fauré, Maurice Ravel
 |

**Camille Saint-Saëns** (Pariz, 9. 10. 1835. - Alžir, 16. 12. 1921.), francuski kompozitor.

Rođen je u Parizu, a nakon tri mjeseci umire mu otac. Majka i njezina sestra brinule su se za njega i po njihovoj volji mali je Camille naučio svirati klavir. Bio je "enfant prodige". Prva mu je kompozicija za klavir objavljena 22. ožujka 1839. Godine 1842. počeo je polaziti kod svog novog učitelja, Camille-Maria Stematya, koji je zahtjevao da drže ruke na ploči postavljenoj ispred tipkovnice, tako da sva energija dolazi iz ruku i prstiju, a ne iz ruke.

S 10 godina, mali je Camille održao svoj prvi koncert: "Koncert za klavir br. 15" od Mozarta, neki djelovi od Händela, Bacha, te je rekao da želi jednu od Beethovenovih sonata odsvirati napamet.

Sa 16 godina objavljuje svoju prvu simfoniju. Njegova druga simfonija (objavljena 1853.) bila je pravi uspjeh. I kritičari i drugi skladatelji bili su začuđeni njezinom ljepotom. Slavni skladatelj Hector Berlioz komentirao je to ovako : Il sait tout, mais il manque d'inexpérience (Zna sve, ali fali mu neiskustvo).

Radio je u razno raznim crkvama kao orguljaš. Od 1861. do 1865. podučavao je djecu. Godine 1875. ženi se s Marie-Laure Truffot, koju napušta nakon 3 godine

Godine 1886. objavljuje *3. simfoniju* i *Karneval životinja* (*Le carneval des Animaux*).

Godine 1908. je ušao u povijest i kao autor prve filmske glazbe, nakon što su ga angažirali tvorci filma *Ubojstvo vojvode od Guisea*. Iako je film bio nijem, Saint-Saënsova glazba - izvođena bilo od orkestra ili gramofona - je bila sinkronizirana s radnjom.

Umire od upale pluća 1921.
# Johann Strauss mlađi

| Johann Strauss mlađi |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Johann Sebastian Strauss 25. listopada 1825.  Beč, Habsburška Monarhija |
| Smrt | 3. lipnja 1899.  Beč, Austro-Ugarska |
| Pravac | romantizam |
| Znamenita djela |
| *Na lijepom plavom Dunavu*, opereta *Šišmiš* |

**Johann Baptist Strauss** [ˈjoːhan ˈbaptist ʃtʁaʊs] (Beč, 25. listopada 1825. – Beč, 3. lipnja 1899.), austrijski skladatelj. Nadimak "kralj valcera" stekao je kao jedan od glavnih predstavnika klasične bečke operete.

Studirao je kompoziciju. Debitirao je 1844. sa svojim orkestrom u bečkom predgrađu. Od 1847. priređivao je koncertne turneje po europskim zemljama, a 1872. i po SAD-u.

Skladao je 168 valcera, 117 polki i niz četvorki, marševa, mazurki, galopa i 16 opereta. Klasični bečki valcer umjetnički je usavršio i podigao ga na razinu koncertne orkestralne glazbe. Svojom raspjevanom melodikom njegovi su valceri osvojili svijet i ostali popularni više od jednog stoljeća, a naročito *Na lijepom plavom Dunavu*, *Priče iz bečke šume*, *Bečka krv*, *Jutarnje novine*, *Glasovi proljeća*, *Carski valcer*, *Pizzicato polka*, *Trisch-trasch polka*.

Klasičnu bečku operetu Strauss je glazbeno obogatio i doveo do vrhunca djelima *Šišmiš* i *Ciganski barun* koja su dala putokaz daljem razvoju dva tipa operete. Veliku su popularnost stekle i operete *Jedna noć u Veneciji* i *Bečka krv*, a napisao je i operetu *Jabuka*.

## Vanjske veze
# Karl Brjulov

| Karl Brjulov |
| --- |
| akademizam, romantizam |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Karl Pavlovič Brjulov (1799-decembra-23)23. decembra 1799. (12. decembar po j.k.) Sankt Peterburg, Rusko Carstvo |
| Smrt | 23. juna 1852. (dob: 52) Manziana, Papinska Država (danas Italija) |
| Opus |
| Polje | historijske slike, portreti |
| Influencija |
|
Od
* Rafel, Nicolas Poussin, Velazquez
 |
|
Na
* Konstantin Flavicki, Fedor Moler, Ilja Rjepin
 |

**Karl Pavlovič Brjulov** (rus. **Карл Павлович Брюллов**) (Sankt Peterburg, 23. decembra 1799. – Manziana, 23. juna 1852.), ruski slikar. Poznat kao jedan od najistaknutijih predstavnika ruskog akademizma, kao i prvi ruski likovni umjetnik koji je stekao slavu izvan ruskih granica. Njegovo najpoznatije djelo je historijska slika *Posljednji dan Pompeja* koje je dalo inspiraciju za roman *Posljednji dani Pompeja*.

## Vanjske veze

* Брюллов Карл Павлович. Биография и творчество // art-klyan.com
* О Греция, восстань! Arhivirano 2021-10-22 na Wayback Machine-u
* Карл Павлович Брюллов — Интернет галерея (168 работ) Arhivirano 2012-03-09 na Wayback Machine-u
* Брюллов Карл Павлович (1799—1852) – интернет-галерея.
* Брюллов Карл Павлович Arhivirano 2013-04-01 na Wayback Machine-u – сайт о художнике.
* Bryullov Karl (1799—1852) Arhivirano 2007-08-06 na Wayback Machine-u – Karl Bryulov
* Светлана Казакова. Карл Брюллов и Нестор Кукольник: история двух иллюстраций. Из публикаций Третьяковской галереи.— № 4, 2008
* Выставка в ГМИИ им. А.С. Пушкина 25.02 - 12.05.13 (репортажи СМИ)
# Jean-Baptiste-Camille Corot

| Jean-Baptiste-Camille Corot |
| --- |
| realizam, romantizam |
| Portret Corota; snimio: Nadar, cca. 1860. |
| Biografske informacije |
| Rođenje | Jean-Baptiste-Camille Corot (1796-jula-16)16. jula 1796. Pariz |
| Smrt | 22. februara 1875. (dob: 78) Pariz |
| Nacionalnost | francuska |
| Opus |
| Polje | slikanje, bakropis |

**Žan Batist Kamij Koro** (francuski: *Jean-Baptiste Camille Corot*, Pariz, 16. jul 1796 – 22. februar 1875) je bio francuski slikar. Slikarstvom počinje da se bavi tek 1822. inspirisan delima Kloda Lorena i Nikole Pusena. Više puta je boravio u Italiji gde je slikao panorame Rima (*Pogled na Koloseum,* 1825) i mnogobrojne predstave pejzaža. Bio je povezan sa umetnicima Barbizonske škole ali je ublažavao njihov realizam unoseći na slike mitološke i alegorijske elemente. Njegovi kasni radovi na kojima su zastupljene skale sivih tonova anticipiraju impresionizam. Pored pejzaža slikao je i aktove na kojima je primetan uticaj Đorđonea i Vermera kao i grafike. Njegov opus obuhvata oko 2000 slika, 300 crteža i desetak grafičkih listova. Koro je slikar koga su još za života kritičari i kolege prozvali ”kralj pejzaža”. Iako nikad nije shvatao mišljenja impresionista, smatra se da je upravo on oslobodio francuski pejzaž od neoklasičnih kanona i otvorio put umetnosti nove epohe (impresionalizmu). Načešće je radio u šumi Fontenblo koja je bila raj za slikare tog vremena, pogotovo za barbizonce. Na slikama Koro ne stremi da prikaže prirodu takva kakva u stvari i jeste već samo svoj utisak o njoj, koristeći njene oblike i nijanse pomoću kojih želi da izrazi svoje poetično raspoloženje. Bio je slikar širokih, svetlih horizonta prekrivenih maglom, prozračnog neba iz kojih se vide njegova iskrena i puna života osećanja.

## Vanjske veze