Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Folklor

Tradicionalni Kadirga festival u Turskoj.
**Folklor** je naziv za različite aspekte tradicije kulture, najčešće uobičajen u značenju zajedničkog imena za tradicijske oblike književnosti, muzike, plesova, dramskog i likovnog stvaranja.

Riječ *folklor* dolazi od engleske riječi folk: puk, narod + lore: nauk, znanje. Izraz folklor prvi je put upotrijebio William Thoms 1846. godine u engleskom časopisu The Athenaeum, misleći na narodno znanje. U popularnoj upotrebi folklor označava aspekte koji se u primijenjenim oblicima pojavljuju u gradskoj kulturi, tj. izvedbi scenski adaptiranih pjesama i plesova, izrađenih rukotvorina itd. Znanost koja proučava pojam folklora naziva se folkloristika, a datira iz predromantizma i romantizma.

Umjetnost bilo kojeg vremena ne može se zamisliti bez folklornih elemenata, premda je njegov udio ponekad jedva zamjetljiv. Vrhunska ostvarenja na području muzičke umjetnosti zasnivaju se manje ili više na elementima folklora, što danas posebice dokazuju sve češći etno festivali. Sve specifične osobine nekog naroda i kraja kao što su ljudska psiha, podneblje, prirodni fenomeni, govor, ritam, pjesme i plesovi skupljeni su u folklor koji samo čeka na umjetnikovu imaginaciju da ga on kroz svoju ličnost doživi i pretvori u umjetničko djelo. Narodna melodija koja se čuje negdje u pejzažu nosi sa svojom melodijom i dio atmosfere krajolika s kojim neposredno živi i od kojeg je autentično izrečen. Dakle, ako se želi emocionalno doživjeti i muzički realizirati jedan kraj te zbivanja u njemu, treba duboko proučiti atmosferu i psihologiju dotičnog kraja, njegovih ljudi i prirode s kojom su oni tako neposredno stopljeni. Folklor ne nameće nikakve dogme i propise, on omogućava potpunu slobodu umjetniku u njegovom stvaranju i interpretiranju.

## Smotre folklora

Češki folkloraši
Smotra folklora Ohrid
U želji da se poboljša i poveća dio folklornog programa najviše su pridonijele nacionalne i međunarodne smotre. Njihov je osnovni cilj prikazati autentičnu sliku narodne umjetnosti. Foklor kao zbir komponenata vezanih uz život i stvaralaštvo seoskog stanovništva nema više svoje vjekovne uvjete razvoja i opstanka i ostaje relativno malo mogućnosti da ga se sačuva kao i što znanost o folkloru ima zapravo jedinu pravu šansu da ostane živa znanstvena disciplina koja neposredno pridonosi društvu u kojem djeluje.

Znanost o folkloru ima veliki zadatak, a to je selekcija onih folklornih vrijednosti koje trebaju ući u djela neprolazne vrijednosti, u opću riznicu nacionalne kulture i umjetničke baštine te da se zaustavi odlazak folklora samo u muzeje i sjećanja te da se zadrži živim. Nestajanje ili naglo smanjenje vrijednih folklornih elemenata zadaje velike brige znanstvenim institucijama koje se bave skupljanjem folklorne tradicije i njezinim interpretiranjem. Nestaju mnogi vrijedni dokumenti i zato Smotra folklora u sadašnjosti, ali i u budućnosti treba potaknuti čuvanje i restauriranje mnogih običaja nacionalne kulturne baštine. Zato svaka Smotra može najbolje usporediti do kakvih je promjena došlo u primjeni narodne umjetnosti, promatrajući njezine izvore i ostvarenja nastala raznim obradama i adaptacijama.
# Marmelada

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Marmelada
 |
| --- |
|
3 vrste marmelade |
| Porijeklo
 |
| Regija/Država
 | Engleska
 |
| Detalji
 |
| Vrsta jela
 | namaz
 |
| Temperatura jela
 | hladno
 |
| Glavni sastojci
 | voće šećer
 |

 |

**Marmelada** /od port.  *'marmelada'* , = *'dunjin pripravak'* , čiji je korijen u grčkoj riječi *melimēlon*./ Slatki pripravak izvorno priređivan od dunje, i poznat u Engleskoj još od 15. stoljeća. Danas se proizvodi od raznih citrusa i drugog voća. Marmelada je industrijski proizvedena gusta smjesa od ukuhanog voća, idealna za mazanje na kruh i kolače, a daje dodatni okus tortama, roladama i čajnom pecivu. Priprema se od svih vrsta voća, često se i kombinira više vrsta. U načelu se sirovo ili prokuhano voće protisne kako bi nestali i posljednji tragovi neraskuhanih komadića. Pripremanje marmelade se može ubrzati dodavanjem sredstava za želiranje, jer inače kuhanje dugo traje.

## Povezano

* Pekmez
* Džem
# Kikiriki

| Kikiriki
 |
| --- |
|  |
| prikaz stabljike kikirikija
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Fabales  |
| Porodica:
 | Fabaceae  |
| Tribus:
 | Aeschynomeneae  |
| Rod:
 | *Arachis*  |
| Vrsta:
 | A. hypogaea  |
| Dvojni naziv
 |
| Arachis hypogaea L. |

**Kikiriki** (lat. Arachis hypogaea) je povrće koje pripada porodici mahunarki (*Fabaceae*) a potječe iz Južne Amerike, Meksika i Srednje Amerike.

## Historija

Stare Inke su uzgajale kikiriki prije 3.500 godina. Izrađivale su i posude u obliku kikirikija i ukrašene kikirikijem. Španjolski osvajači su u 15. stoljeću prenijeli kikiriki u Europu i dalje po svijetu, a zanimljivo je da je ova biljka stigla u Sjevernu Ameriku tek u 18. stoljeću, i to iz Afrike.

## Uzgoj

Početkom ljeta grmovi kikirikija prekrivaju polja. To je jednogodišnja biljka koja naraste od 30 do 50 cm. Nakon što su cvjetovi oprašeni, stabljike se spuštaju prema tlu, a žuti cvjetovi ulaze u zemlju na dubinu od šest centimetara. Plodovi se razvijaju raste ispod zemlje u mahunama dugim oko šest centimetara u čašicama u kojima bude 1-4 sjemena. Ljuska je hrapava, a unutra je kremasto bijelo ili žuto sjeme pokriveno jestivom, tankom kožicom. Iskapanje kikirikija je krajem mjeseca rujna.

## Uporaba

Za ljudsku uporabu koristi se sjeme kikirikija. Kikiriki je bogat izvor bjelančevinama, vlaknima, mineralima, željezom, cinkom i vitaminima E i K. Kikiriki ne sadrži kolesterol. Upotrebljava se kao dodatak kolačima, za proizvodnju putera i ulja od kikirikija i drugo.

*
*
*
*
# Marakuja

| Passiflora edulis
 |
| --- |
|  |
| Marakuja cijela i u prerezu.
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Malpighiales  |
| Porodica:
 | Passifloraceae  |
| Rod:
 | *Passiflora*  |
| Vrsta:
 | P. edulis  |
| Dvojni naziv
 |
| Passiflora edulis Sims, 1818. |

**Marakuja** (latinski: *Passiflora edulis*, ili **gospodinova krunica**) je biljna vrsta iz porodice Passifloraceae. Domovina ove voćke je Paragvaj, Brazil i sjeveroistočna Argentina (pokrajine Corrientes i Misiones).

Imena za ovu voćku nisu jedinstvena. U Uj. Kraljevstvu i SAD-u je zovu *passion fruit*, u Australiji i na Novom Zelandu je *passionfruit*, u dijelu Južne Amerike i i Južnoj Africi je *granadilla*, u Izraelu je *pasiflora*, u Venezueli je *parchita*. Ime *maracujá* je u Brazilu, Ekvadoru, Peruu i Paragvaju, *maracuyá* u Peruu, Kolumbiji i Panami, havajsko ime je *lilikoi*, zimbabveski jezik shona ju zove *magrandera*, indonezijsko ime je *markisa*, a na vijetnamskom se zove *lạc tiên*, *chanh dây* i *chanh leo*. Komercijalno ju se uzgaja zbog njena ploda. Uzgaja ju se u krajevima koji nikad nemaju mraza u Indiji, na Šri Lanci, Novom Zelandu, Karibima, u Brazilu, Kolumbiji, Ekvadoru, Indoneziji, Peruu, Kaliforniji, Floridi, na Haitiju, Havajima, Australiji, u istočnoj Africi, Meksiku, Izraelu, Kostarici i u Južnoj Africi.

Oblik marakujina ploda može biti okrugao i ovalan. Boja mu može biti od žute i ili tamnoljubičaste kad sazrije. Tvrdoća može varirati, pa plod može biti i mek i tvrd. Unutarnji dio ploda je sočan i pun brojnim sjemenaka. Plod se može jesti, od njega se vadi sok, a često ga se dodaje inim vrstama voća radi poboljšanja okusa. Da bi se jelo voće, trebalo bi se zreli plod ostaviti nekoliko dana radi povećanja razine sladora i poboljšanja okusa.

Dva pojavna oblika marakuje se razlikuju po vanjštini. Svijetložuta inačica je poznata kao zlatna marakuja (eng. *Golden Passion Fruit*). Može narasti do veličine grejpfruta (limunike). Kora je glatka, sjajna. Koristi ju se podloga za ljubičastu marakuju u Australiji. Tamnoljubičasta marakuja je manje od limuna, manje je kisela od žute maracuje, a bogatija je okusa i mirisa.
U Kolumbiji se ljubičastu marakuju zove *gulupa*, radi razlikovanja od žute marakuje.

Ljubičastim vrstama se našlo da sadrže tragove cijanogeničnih glikozida u kori.

* Passiflora edulis formae edulis
* Passiflora edulis formae flavicarpa

## Izvori

## Vanjske veze

* Passion Fruit Arhivirano 2020-07-05 na Wayback Machine-u, činjenice o marakuji

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Marakuja** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Marakuja** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Marakuja** |
# Sladoled

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|

| Sladoled
 |
| --- |
|
Sladoled |
| Porijeklo
 |
| Detalji
 |
| Vrsta jela
 | poslastica
 |
| Temperatura jela
 | hladno
 |
| Glavni sastojci
 | mlijeko ili mliječni proizvodi
 |

 |

**Sladoled** je djelomično ili potpuno zamrznuta slastica koja se sastoji od mlijeka ili mliječnih proizvoda (mlijeko u prahu, ugušćeno mlijeko, vrhnje ili maslac), te nemliječnih sastojaka koji se dodaju u smjesu u svrhu podešavanja okusa, arome, boje, mirisa i konzistencije (šećeri i zaslađivači, stabilizatori i emulgatori, uz mogući dodatak voća, voćnih aroma, jaja, čokolade ili nekih drugih dodataka). Osim toga, sladoled sadrži vodu i uklopljen zrak. Uklopljeni zrak služi povećanju volumena sladoleda, boljoj konzistenciji, te smanjuje osjećaj hladnoće u ustima tijekom konzumiranja.

Sladoledi se stavljaja u promet u zamrznutom stanju, pri najviše -15 °C, i kao takav može se čuvati najmanje godinu dana. Sladoledi se na tržištu nalaze u brojnim oblicima, okusima i pakiranjima. Vrsta sladoleda mora biti navedena u deklaraciji. Razlikuju se mliječni sladoled, krem sladoled (sadrži najmanje 5% masti), sladoled, te zamrznuti aromatizirani i voćni deserti. Osnovna je razlika što mliječni i krem sladoledi sadrže mlijeko i ne smiju sadržavati biljne proteine ni biljnu mast, dok zamrznuti aromatizirani i voćni deserti ne smiju sadržavati mliječnu mast ni mliječne proteine. Zakonski propisi određuju sastav pojedinih sladoleda, odnosno deserata.

Tehnološki postupak proizvodnje sladoleda može se podjeliti u dva dijela. Prvi dio je proizvodnja sladoledne smjese što obuhvaća: sastavljanje i miješanje smjese; predgrijavanje; homogenizaciju; pasterizaciju; hlađenje sladoledne smjese na 5°C te zrenje pri toj temperaturi 2-24 sata. Drugi dio čine operacije zamrzavanja, nakon čega sladoledna smjesa postaje sladoled. Operacije zamrzavanja uključuju dodatak aroma i boja; djelomično zamrzavanje (pri oko -5 °C) uz upuhivanje zraka; oblikovanje sladoleda (sladoled na štapiću, u čaši, u kornetu, obiteljsko pakiranje i slično); duboko zamrzavanje u tunelu (pri oko -20 °C) i pakiranje. Djelomično zamrzavanje sladoleda, i kasnije potpuno zamrzavanje, treba provesti što je moguće brže kako bi kristali leda, koji nastaju tijekom zamrzavanja, bili što manji. Hranjiva vrijednost sladoleda ovisi o vrijednosti sastojaka od kojih je proizveden. Mliječni i krem sladoledi sadrže sve sastojke mlijeka samo u različitim kategorijama, a pojedini dodaci (šećer, voće, čokolada, vanilija, jaja i slično) povećavaju mu hranjivu vrijednost.

Istorija sladoleda stari rimljani su pravili sladoled od kocki leda i dodavali bi sok od (jagode ili drugog voca)

## Vanjske veze

Drugi projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak o temi: **Sladoled** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Sladoled** |
# Riža

| Riža
 |
| --- |
|  |
| Oryza sativa
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Liliopsida  |
| Red:
 | Poales  |
| Porodica:
 | Poaceae  |
| Rod:
 | Oryza  |

Riža na tržnici u Bengudulu, na otoku Bali
Riža je rod žitarica iz pretežno tropskih i suptropskih predjela Azije i Afrike. Kinezi koriste ljudski izmet za proizvodnju riže.

## Opis biljke

Pripada botanički među širokolisne trave. Jednogodišnja je biljka, naraste do visine od 1.8 m.

Ovaj rod sadrži dvije vrste: *Oryza sativa* i *Oryza glaberrima*, s varijetetima i sortama.

Prirodno područje rasprostiranja riže je tropsko i suptropsko područje Afrike i Azije, no raste i u sredozemnoj Europi, npr. u Italiji, Španiji i na Balkanu te u Americi.

Za uzgoj je potrebno puno vode i ljudskog rada. Kultiviranje riže započelo je već prije više od 6500 godina u više država. Godišnja proizvodnja riže u svijetu iznosi oko 600 milijuna tona. Glavni proizvođači su Kina (31%), Indija (20%) i Indonezija (9%).

Generalna skupština UN-a proglasila je 2004. g. za godinu riže.

## Zlatna riža

Tijekom 1999. godine genetskim manipulacijama dolazi do stvaranja sorte Zlatna riža. Osnovna njena razlika od uobičajenih vrsta riža je dodavanje karotena koji se pretvara u vitamin A. Prvobitno zamišljeno tržište za uzgoj i prodaju ove vrste riže su bile države u razvoju. Bez obzira na propagandne materijale koji govore o visokoj kvaliteti ove vrste riže proizvođač je odbio pružiti javnosti podatke i o najjednostavnijim stvarima kao što je koliko karotena ostane u riži nakon što je kuhana. Pokušaj testiranja Zlatne riže na djeci u Kini je propao zbog zabrane tamošnje vlade, a proizvođač ima također problema u Europi koja se protivi genetski modificiranim biljkama.

## Energetska vrijednost riže na 100 grama

* Bjelančevine (g) 6,23
* Ugljikohidrati (g) 75,28
* Dijetalna vlakna (g) 1,35
* Masti (g) 0,67
* Kolesterol (mg) 1,1

## Povezano

* Rižoto

## Izvori
# Pasulj

| *Pasulj* |
| --- |
|  |
| Plod pasulja
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Fabales  |
| Porodica:
 | Fabaceae  |
| Potporodica:
 | Faboideae  |
| Tribus:
 | Phaseoleae  |
| Rod:
 | *Phaseolus*  |
| Vrsta:
 | P. vulgaris  |
| Dvojni naziv
 |
| Phaseolus vulgaris L. |

*Phaseolus vulgaris”*
**Pasulj** ili **grah** (*Phaseolus vulgaris*) jednogodišnja biljka iz porodice mahunarki je poreklom iz Južne Amerike. U Evropi se spominje 1542. Kultivisanjem je odnegovano 70 vrsta pasulja, sa vegetacijom od 70-90 dana, spada u red povrtnog bilja visoke biološke vrednosti.

*
*
*
*
*

## Opis

### Hranljiva vrijednost

Pasulj ima izuzetnu kaloričnu vrednost (100 grama pasulja ima 143 kilokalorija) ali i sve druge neophodne biološke materije: belančevine (26%), ugljene hidrate (52%), masti (2,1%), lecitin, kalijum, kalcijum, fosfor, gvožđe.

Ljuska pasulja je bogata pektinom i drugim teško probavljivim sadržajima te se ne preporučuje osobama sa želudačnim, crevnim i drugim smetnjama.

### Ljekovito djelovanje

Pasulj
, a naročito njegove mahune imaju i lekovita svojstva. Mahune bez semena su oprobano sredstvo za smanjivanje šećera u krvi, a dobre su i protiv upale bubrega i mokraćnog mehura. Stablo, list i cvet su pouzdan diuretik. Zahvaljujući kombinaciji vlakana i folne kiseline štiti od moždanog udara i bolesti srca i debelog creva.

Sazreva u jesen. U vegetarijanskoj kuhinji pasulj je veoma popularan, jer se njegovom upotrebom nadoknađuje nedostatak belančevina.
# Salata

Pladanj sa salatom
 *Za ostale upotrebe, pogledajte Zelena salata.*
**Salata** je vrsta hrane, koja se obično jede kao prilog uz glavno jelo ili se rjeđe jede samostalno (npr. voćna salata). Salata se najčešće radi od sirovog povrća. Može se dodati tjestenina, kuhano meso, sir, majoneza, razni preljevi i slično. U pojedine salate dodaje se i voće, npr. jabuke narezane na kockice. Voćna salata je vrsta salate u kojoj su glavni sastojci razne vrste voća.

Salata se najčešće začini s uljem i octom uz dodatak soli i papra te limunovog soka. Sezonske salate rade se od povrća koje je tipično za to doba godine. Salate imaju hranjivu vrijednost, sadrže vitamine i minerale. Većina se salata smatra dijetalnom hranom, jer sadrže malo kalorija, a veće količine vode i biljnih vlakana.

## Vrste salata

Glavna je podjela salata na ljetne i zimske. Ljetne su salate: salata od svježih krastavaca, zelena salata, salata od rajčice, paprike i luka i sl. Zimske salate su: salata od kiselog zelja, salata od cikle, turšija, kiseli krastavci i sl.

Poznate salate su: zelena salata, voćna salata, francuska salata (kiseli krastavci, krumpir, mrkva, grašak, majoneza), šopska salata (paprika, feferoni, rajčica, krastavac, luk, svježi sir), ruska salata (mrkva, korijen peršina, korijen pastrnjaka, cvjetača, krumpir, grašak i majoneza), turšija, grah salata, salata od krumpira, salata od tune i dr.

## Galerija

* Voćna salata
* Grah salata
* Ruska salata
* Grčka salata
* Kineska salata s piletinom
* Šopska salata
* Salata od tune s rajčicama
* Salata od krumpira

## Reference
# Liker

| Liker Liqueur |
| --- |
| Boca i čaša amaraBoca i čaša amara
 |
|  |

**Liker** (od francuskog: *liqueur*, od latinskog: *liquefacere* = napraviti tekućim) je naziv za
aromatizirana alkoholna pića sa relativno visokim procentom šećera (minimalno 100 grama na litru) i procentom alkohola od 24 do 60 %.

Likeri u klasifikaciji alkoholnih pića (odnosno po udjelu etanola) spadaju u srednje jaka pića, između vina i rakija.

## Karakteristike

Likeri se prave od rakija, kojima se za aromu dodaje neko voće ili neke mirišljave trave i šećerni sirup i to tako da ga ima više od
2, 5 % uukupnom volumenu.

Voćni likeri se proizvode metodom infuzije, u kojoj se voće miješa sa etanolom, koji na taj način preuzima miris, okus i boju.
dodanog voća. Za razliku od tog biljni likeri se proizvode destilacijom ili cijeđenjem pa su zbog tog bezbojni,
zbog tog im se dodaju lišće ili trave da dobiju specifičnu aromu.
Destilirati se može praktički sve od sjemenki, lišća do korijenja, a isto tako to se koristi i kao začin koji daje aromu. Nakon što se alkoholna baza aromatizira, dodaje joj se
šećerni sirup i bojilo na biljnoj bazi - zatim se filtrira i flašira.

Narodski ili generički likeri, proizvode se od kojekakvih voćaka i biljaka i prodaju pod opće prihvaćenim zajedničkim imenima, kao
pelinkovci, cherry brandyji, kruškovci, orahovice, mentoli, kava likeri... i već prema tome kakvu aromu imaju; malina, marelica, vanilija,
kakao ...
Među njima je osobito poznat Curaçao proizveden od sušenih narančinih kora sa otoka Curaçao, a neobičan
*Danziger Goldwasser*, iz Gdańska po aromi kima.

Za razliku od tog današnji poznati likeri na tržištu, najčešće se pripremaju tajnim recepturama, koje njihovi proizvođači ljubomorno čuvaju, kao vlasnici registriranih robnih marki. Tako se Francuzi ponose i hvale svojim Bénédictinom
biljnim likerom proizvedenim još 1510. u benediktinskom samostanu - on spada u red najstrože čuvanih tajni.
Slavan je i Chartreuse, proizveden po recepturi iz 1607., zatim Cointreau, Grand Marnier, i Vieille Cure, biljni liker iz Bordeauxa.
Poznati talijanski likeri su Liquore Galliano i Strega, vrlo pikantnih okusa.

Poznate britanske marke likera su *Drambuie*, proizveden po francuskoj recepturi 1745. u štotskoj na bazi škotskog whiskya začinjenog s medom, i *Irish Mist* od irskog whiskya i meda.

Neobični likeri su japanski *O Cha*, sa okusom zelenog čaja i *Midori* od dinje i *Tia Maria* sa Jamajke na bazi ruma.

Najpoznatiji liker sa južnoslavenskih prostora je svakako Maraschino iz Zadra, ali se nekad najviše pio kruškovac a danas
pelinkovac.

Likeri se uobičajeno piju nakon jela kao digestivi, da pospješe probavu. Serviraju se kojekako - od običnog natakanja u čašicu ili ohlađeni uz kockice leda, ali
i kao podloga za različite koktele. Likeri se često koriste u slastičarsvu kao premazi raznim slasticama.

## Historija

Prve likere proizveli su srednjovjekovni redovnici i
alkemičari i to kao eliksire, balzame, kreme ili ulja kako su ih tad zvali, a upotrebljavani su u liječenju, ili kao
afrodizijaci.

## Reference

## Vanjske veze

* *Liqueur* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
# Fudbal na pijesku

Nogomet na pijesku
**Nogomet na pijesku** (engleski: *beach soccer* (beasal) ili beach football) je vrsta nogometa koji se igra na pijesku.

Prva pravila ovog sporta donijela je 1992. Beach Soccer Worldwide, kompanija koja je zadužena za razvoj nogometa na pijesku, kao i organizaciju većih natjecanja.

Zbog relativno malog terena (28x37 metara), igra je vrlo atraktivna, budući da igrači mogu postići gol s gotovo svake pozicije. Zbog toga u prosjeku na utakmicama bude oko 60 udaraca na gol, vremenski razmak izneđu dva postignuta gola je u prosjeku 3-4 minute, te se na utakmicama postigne oko 11 golova.

## Historija

Nogomet na pijesku počeo se igrati u Brazilu, točnije na plaži *Leme* u Rio de Janeiru. Zbog sudjelovanja mnogobrojnih nogometnih zvijezda, kao što su Eric Cantona, Michel, Julio Salinas te brazilci Romario, Junior i Zico, popularnost nogometa na pijesku ubrzano raste, te već sada oko 170 država svijeta prenose utakmice.

Nakon što su 1992. donesene prva pravila, iduće godine je na plaži u Miamiju održan prvi turnir na kojim su nastupili SAD, Italija, Brazil i Argentina.

Dvije godine kasnije, 1995. na plaži Copacabana u Rio de Janeiru održano je prvo svjetsko prvenstvo u nogometu na pijesku, a prvi pobjednik postao je domaćin Brazil. 2005. godine organizaciju svjetskog prvenstva preuzima FIFA.

## Pravila

Svaka momčad na terenu ima po pet igrača (četiri u polju i golman), te ima pravo na neograničen broj izmjena (od 3 do 5 pričuvnih igrača). Utakmica se igra tri puta po 12 minuta. Ako je na kraju utamice rezultat neriješen, igraju se produžeci od 3 minute, a ako i nakon toga nema pobjednika, pucaju se jedanaesterci, s tim da se, za razliku od nogometa, pucaju dok prvi igrač ne promaši, a drugi u istoj seriji postigne gol.

Utakmicu vode dva suca. Svaki prekršaj znači slobodan udarac prema protivničkom golu kojeg puca igrač na kojem je napravnjen prekršaj (osim kod igranja rukom). Sudac može igraču dodijeliti plavi karton, nakon čega taj igrač mora na dvije minute napustiti teren te njegova momčad mora igrati s igračem manje. Ubačaji sa strane izvode se rukom ili nogom, dok gol-aut golman izvodi rukom. Također nije dozvoljeno nošenje bilo kakve obuće.

### Teren

Na međunarodnim natjecanjima, teren je sastavljen isključivo od pjeska, s kojeg su odstranjeni kamenčići, školjke i druge stvari koje bi mogle ozljediti igrača.

* Dužina terena: 35-37 metara
* Širina terena: 26-28 metara

Kazneni prostor nalazi se u prostoru od gola do 9 metara, te je označen sa žutim zastavicama na rubu terena.

## Povezano

* FIFA Svjetsko prvenstvo u nogometu na pijesku

## Vanjske veze

* Pravila igre na FIFA-i Arhivirano 2012-10-19 na Wayback Machine-u
# Vale tudo

*Za ostale upotrebe, pogledajte Vale tudo (razvrstavanje).*
Vale tudo
**Vale tudo** (u prevodu "sve vredi", "sve dozvoljeno"). Potiče iz portugalskog jezika i koristi se u raznim borilačkim sportovima. Drugi nazivi su "Free fight" (slobodna borba), "No holds barred fighting", "Mixed martial arts" (mešavina borilačkih veština) ili šuto.

Vale tudo je na početku stajao za seriju priredbi borilačkih sportova u Brazilu ranog 20. veka. Japanski imigranti u Brazilu su sa sobom doneli džijudžicu i džudo. Nastale su takmičenja borilačkih sportova bez ili sa malo pravila, odatle pojam da je sve dozvoljeno. Najpoznatiji predstavnici brazilskih borilačkih sportova bila je familija Grasije, čiji je brazilski džijudžicu postao jedna od osnova današnjih vale tudo borbi.

## Vanjske veze

* MMA-Beograd
* Vale tudo pravila Arhivirano 2009-05-04 na Wayback Machine-u