Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Samaritanci

**Samaritanci** ili **Samarićani** (hebrejski: שומרונים [*Shomronim*], arapski: السامريون‎ [*as-Sāmariyyūn*]) su etnoreligijska grupa na Levantu. U religijskom smislu predstavljaju sljedbenike samaritanizma, abrahamske religije srodne judaizmu. Religija im se temelji na Samaritanskom petoknjižju, a za sebe tvrde da predstavlja pravu vjeru drevnih Izraelita, odnosno u obliku prije babilonskog ropstva. Samaritanci sebe smatraju potomcima Izraelita koji su u to vrijeme ostali u Zemlji Izrael.

Iako se naziv Samaritanci obično povezuje sa Samarijom, on potiče od hebrejskog izraza שַמֶרִים – "Čuvari [Zakona]".

U Talmudu se pak njihove tvrdnje o drevnim precima osporavaju, te se za njih koristi izraz *Kutejci* (hebrejski: כותים [*Kuthim*]), koji navodno potiče od grada Cuthah (Kutha) u današnjem Iraku. Suvremena genetska istraživanja, pak, potvrđuju i navode samih Samaritanaca i navode u Talmudu.

Iako su kroz historiju bili prilično brojna zajednica – te imali više od milion pripadnika krajem rimskog perioda, do prije nekoliko vijekova se njihov broj smanjio na desetke hiljade – njihov neočekivani demografski pad se tumači nizom historijskih događaja, uključujući krvavo gušenje Trećeg samaritanskog ustanka (529) protiv bizanstke kršćanske vlasti te masovno preobraćenje na islam nakon arapskog osvajanja Palestine. Prema njihovom vlastitom popisu od 1., novembra 2007. bilo ih je 712 Samaritanci danas žive u samo dvije lokacije – Kiryat Luza na planini Gerizim kraj Nablusa (Shechem) na Zapadnoj obali i u izraelskom gradu Holon.Postoje međutim i druge zajednice koje njegujus samaritanske tradicije izvan Izraela, prije svega u SAD.

Većina suvremenih Samaritanaca u Izraelu danas govori moderni hebrejski, dok u Nablusu kao maternji jezik koriste arapski. U liturgijske svrhe se koriste samaritanski hebrejski, samaritanski aramejski i samaritanski dijalekt arapskog, a svi se pišu samaritanskim alfabetom, varijantom starohebrejskog pisma, .

## Reference

## Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
| **Jevrejski pogledi: Jewish Encyclopedia, 1911: "Samaritans"
* Tablet magazine How Israel's smallest religious minority offers Jews a glimpse of what might have been

**Nezavisni pogledi: "The Origin and Nature of the Samaritans and their Relationship to Second Temple Jewish Sects" Arhivirano 2015-03-23 na Wayback Machine-u, David Steinberg
* "Samaritans" Arhivirano 2018-12-26 na Wayback Machine-u (theory on the Samaritan-Jewish tensions), Jona Lendering
* "Guards of Mount Gerizim", Alex Maist
 | **Knjige i ostale informacije: "Bibliography", James A Montgomery
* "The Samaritans – the earliest Jewish sect", James A Montgomery
* Samaritan Museum Arhivirano 2009-09-04 na Wayback Machine-u, JERZIM (bad-webcode site, IE only?)
* "The Messianic Hope of the Samaritans" by Jacob, Son of Aaron, High Priest of the Samaritans, Chicago, 1907
* "Josephus' attitude towards the Samaritans" from "Studies in Hellenistic Judaism" By Louis H. Feldman

**Fotografski linkovi: "Samaritans at Mount Grizim near Nablus and the West Bank", Edward Kaprov photojournalist
* "Samaritans in Nablus and the West Bank", Rüdiger Benninghaus
 |
# Sanhedrin

*Za ostale upotrebe, pogledajte Sanhedrin (razvrstavanje).*
*Sanhedrin* u enciklopediji iz 1883.
Sanhedrin ili Sinedrion (hebrejski: סַנְהֶדְרִין; grčki: συνέδριον, *synedrion*, "sjediti zajedno," odnosno "skupština" ili "savjet") bila je skupština sastavljena od dvadeset tri suca imenovana za svaki grad u biblijskoj Zemlji Izrael.

**Veliki Sanhedrin** bio je vrhovni sud drevnog Izraela koga je činilo 71 članova. Veliki Sanhedrin je činio poglavar/knez/vođa zvan *Nasi* (neko vrijeme je taj položaj držao *Kohen Gadol* ili Vrhovni svećenik), zamjenik vrhovnog suca (*Av Beit Din*) i šezdeset devet običnih članova. U periodu Drugog hrama, Veliki sanhedrin se sastajao u Dvorani isklesanog kamenja u jeruzalemskom Hramu. Sud je stolovao svaki dan osim praznikom i na *šabat*. Krajem 3. vijeka, da bi se izbjegli progoni, njegove odluke su se objavljivale pod naslovom Beth HaMidrash.

Posljednja obavezujuća odluka *Sanhedrina* je donesena godine 358., kada je usvojen hebrejski kalendar. *Sanhedrin* je raspušten nakon stalnih progona od strane Rimskog Carstva. Kroz vijekove je bilo pokušaja da se obnovi Sanhderin, od kojih je najpoznatiji Grand Sanhedrin koga je sazvao Napoleon Bonaparte.

*Sanhedrin* se navodi u Evanđeljima povodom Sanhedrinskog suđenja Isusu. Neke jevrejske institucije kao sanhedrin su imale odlučujući uticaj na formiranje organizacije rane Crkve.

## Reference

## Vanjske veze

* Secular and religious history of the Jewish Sanhedrin
* Re-established Jewish Sanhedrin website by "Friends of the Sanhedrin"
* The Jewish Court System Arhivirano 2006-10-17 na Wayback Machine-u by Rabbi Aryeh Kaplan
* Jewish Encyclopedia: Sanhedrin
# Sveti Andrija

**Apostol Andrija**, kao i brat mu Šimun Petar, bio je ribar na Genezaretskom jezeru (tj. Galilejskom moru) u Kafarnaumu, kamo su obojica stigli iz rodne Betsaide.

Prema nekim evanđeoskim izvještajima, Andrija je bio prvi od apostola kojega je Isus pozvao, pa ga istočne crkve obično i nazivaju »Prvozvani«. On, kao i sveti Ivan Evanđelist, bio je isprva sljedbenik Ivana Krstitelja koji je propovijedao skori dolazak Mesije. Kad je na Jordanu pokazao na Isusa i rekao: »Evo Jaganjca Božjega«, Andrija i Ivan, pristupili su Isusu i počeli slijediti njega. Andrija je odmah otišao do svoga brata Šimuna, koji je biti prozvan Petar, te mu rekao: »Našli smo Mesiju« (usp. Evanđelje po Ivanu 1,41), zato ga evanđelisti Matej i Luka u apostolskom zboru stavljaju odmah iza Šimuna Petra.

Novi zavjet još u nekoliko zgoda spominje Andriju: tako kod umnažanja hljebova i kad su stranci u Jeruzalemu željeli vidjeti Isusa. Nakon Isusova uzašašća i silaska Duha Svetoga, Sveto pismo Andriju više ne spominje. No zato o njemu pišu obilno mnogi apokrifni spisi koji, premda u njima nije uvijek lako odvojit stvarnu predaju od fikcije. Podatak da je Andrija propovijedao Evanđelje među Skitima, u današnjoj južnoj Rusiji, potvrđuje i otac crkvene povijesti Euzebije Cezarejski. Za Andrijinu mučeničku smrt na takozvanom Andrijinu križu u obliku slova X znamo jedino iz jednog spisa, zvanog *Passio* (Muka), u kojem je opisano apostolovo mučeništvo. Predaja veli, da je bio raspet u Ahaji u gradu Patrasu, odakle su mu relikvije prenesene u Carigrad, a zatim u Amalfi u Italiju. Svečeva glava bila je god. 1462. prenesena u Rim, a vratio ju je natrag grčkim pravoslavnim vjernicima papa Pavao VI. Pouzdan je povijesni podatak da se blagdan sv. Andrije slavio 30. studenoga već u doba sv. Grgura Nazijanskoga, dakle, u drugoj polovici IV. stoljeća. Istog datuma slavi se i u zapadnoj i u istočnoj Crkvi (ukoliko se slijedi julijanski kalendar, to je onda 13. studenog.

## Povezano

* Andrijin krst
# Jakov Alfejev

| Sveti Jakov (mlađi) Alfejev |
| --- |
|  Niccolo Bambini: Sveta pričest apostola Jakova mlađega |
| Preminuo
 | {{{datum smrti}}} Egipat ili Jeruzalem
 |
| Slavi se u
 | Katoličkoj Crkvi, Pravoslavnoj Crkvi, Anglikanskoj Crkvi, Luteranskoj Crkvi, nekim Protestantskim Crkvama
 |
| Simboli
 | pila, knjiga
 |
| Zaštitnik
 | umirućih ljudi
 |
| Zaštitnik gradova, krajeva i država
 | Urugvaja, talijanskih gradova Frascati i Monterotondo
 |
| Zaštitnik zanimanja
 | ljekarnika, farmaceuta, šeširdžija, vunara
 |

**Jakov (mlađi) Alfejev** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Njega se naziva Jakov mlađi, da bi ga se razlikovalo od Jakova Zebedejeva (starijeg), također apostola. U Novom zavjetu spominje se u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10,2-4). U Novom zavjetu tri puta se spominje i Jakov Mlađi (Mk 15,40; 16,1; Mt 27,56). Moguće je, da se radi o istoj osobi, ali se ne zna točno. Sveti Pavao u Poslanici Galaćanima spominje ga kao jednu od najuglednijih ličnosti prve Crkve, dok se u Djelima apostolskim ističe kao jeruzalemski biskup .

Prema tradiciji umro je mučeničkom smrću u Egiptu ili u Jeruzalemu pribijanjem na križ, nakon što je naviještao Evanđelje. Njegov simbol na slikama je pila, jer se smatra da mu je nakon smrti tijelo prepiljeno. Spomendan mu je 3. svibnja zajedno sa sv. Filipom. U Hrvatskoj postoji mjesto Sveti Filip i Jakov, u kojem se nalazila istoimena crkva iz 13. stoljeća.

Neki ga poistovećuju sa Jakovom Pravednim.

## Povezano

* Jakov Pravedni

## Reference
# Jakov Zabedejev (stariji)

| Sveti Jakov Zebedejev (stariji) |
| --- |
|  Rembrandt: Sveti Jakov stariji |
| Apostol |
| Rođen
 | {{{datum rođenja}}} Betsaida u Galiliji
 |
| Preminuo
 | {{{datum smrti}}} Judeja
 |
| Slavi se u
 | Katoličkoj Crkvi, Pravoslavnoj Crkvi, Anglikanskoj Crkvi, Luteranskoj Crkvi, nekim Protestantskim Crkvama
 |
| Simboli
 | školjka Jakobova kapica, hodočasnički šešir
 |
| Zaštitnik gradova, krajeva i država
 | Španjolske, Gvatemele, Nikaragve, Galicije
 |
| Zaštitnik zanimanja
 | veterinara, farmaceuta, uzgajivača konja, kožara, krznara
 |
| Svetišta
 | Santiago de Compostela
 |

**Jakov Zebedejev (stariji)** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Njega se naziva Jakov Zebedejev (stariji), da bi ga se razlikovalo od Jakova Alfejeva (mlađega), koji je također jedan od apostola. Sin je Zebedeja i Salome, njegov brat Ivan je apostol i evanđelist. Prema Evanđelju po Marku (Mk 1,19-20) i Mateju (Mt 4,21-22), Jakov, Ivan i njihov otac Zebedej u lađi su krpali mreže, kada ih je Isus pozvao da ga slijede. Oni su među prvim učenicima, koji su slijedili Isusa. Prema Evanđelju po Marku (Mk 3,17), zvali su ih "Boanerges" ("Sinova Groma"). Jakov je bio u krugu najbližih Isusovih učenika zajedno s apostolima Ivanom i Petrom. Oni su prisustvovali Isusovom preobraženju na gori Tabor. Prisustvovao je i uskrsnuću Jairove kćeri, Isusovoj muki u getsemanskom vrtu. Imao je naglu narav što se vidi u zgodi iz Isusova života, kada ga negostoljubivi Samarijanci ne htjedoše primiti. "Kad to vidješe učenici, Jakov i Ivan, rekoše: "Gospodine, hoćeš li da zapovjedimo ognju da siđe s neba i da ih uništi?" Isus se okrenu pa ih ukori. I odu u drugo selo" (Lk 9,54-56) . U Djelima apostolskim je zapisano, da je kralj Herod Agripa I. dao pogubiti Jakova mačem (Dj 12,1-2). Tako je on prvi apostol, koji je umro mučeničkom smrću.

Apostol Jakov stariji zaštitnik je Španjolske. Njegove relikvije čuvaju se u španjolskom gradu Santiagu de Compostela (Santiago znači Jakov), koji se smatra trećim najsvetijim gradom Rimokatoličke Crkve, poslije Jeruzalema i Rima . Tradicionalno hodočašće na Jakovljev grob naziva se "Put Svetog Jakova". Tijekom cijelog srednjeg vijeka, Santiago de Compostela je bilo vrlo popularno hodočasničko odredište, no kasnije je zanimanje oslabilo. U današnje vrijeme ponovo mu se vraća popularnost. Godine 2004. bilo je 179 944 hodočasnika.

U afričkoj državi Kongo, blagdan sv. Jakova je središnji blagdan. Portugalski mornari i diplomati, prenijeli su štovanje, koje se duboko ukorijenilo, nakon širenja kršćanstva u Kongu krajem 15. stoljeća. Slično je u mnogim srednjoameričkim državama kao što su: Haiti, Portoriko, Gvatemala, Nikaragva.

## Galerija

* Carlo Crivelli: Portret sv. Jakova, na plaštu se vidi školjka Jakobova kapica
* El Greco: Sveti Jakov stariji
* Caravaggio: Sveti Jakov stariji
* Camillo Rusconi: Kip sv. Jakova u Lateranskoj bazilici
* Križ sv. Jakova
* Put Svetog Jakova
* Katedrala sv. Jakova u Santiago de Compostela
* Katedrala sv. Jakova u Šibeniku

## Povezano

* Put Svetog Jakova
* Santiago de Compostela

## Reference

## Vanjske veze

* Ohridski prolog za 30. april (13. maj) (`sh`)
# Juda Iskariotski

*Juda Iskariotski* (desno), se povlači s Posljednje večere, slika Carl Bloch, 19. vek.
**Juda Iskariotski** ili **Juda Iškariotski** (ili samo **Juda**) (hebrejski: **יהודה איש־קריות**) je bio, prema Novom zavjetu, jedan od dvanaestorice apostola, a poznat je po izdaji Isusa Krista. On je, prema Bibliji, za 30 srebrnjaka Isusovo tijelo predao Farizejima, protivnicima Isusovog naučavanja. Nakon izdaje objesio se na drvo vrste *Cercis Siliquastrum*, koje je kasnije prema njemu nazvano *Judino drvo*.
Nakon Judine smrti na njegovo mjesto je došao apostol Matija.

Juda Iskariotski se u kršćanskom svijetu predstavlja simbol izdaje, te njegovo ime često označava sinonima za izdajnika.

## Evanđelje po Judi

1970. godine u Egiptu je otkriven papirus iz 2. stoljeća. Taj papirus je postao poznat diljem svijeta kao *Evanđelje po Judi* (ili *Judino evanđelje*), a opisuje gore navedene događaje iz perspektive samoga Jude. Prema njemu je Juda ustvari omogućio Isusu da se oslobodi tjelesnog življenja i prijeđe na drugi svijet.
# Apostol Tadej

Georges de la Tour: Sv. Juda Tadej*, oko 1615. - 1620.*
**Sveti Juda Tadej** († Perzija, 1. stoljeće) - kršćanski svetac, jedan od dvanaest apostola, zaštitnik u očajnim situacijama i izgubljenim slučajevima

Naziva se Juda Tadej ili Tadej što znači „hrabri“. Juda Iškariotski, koji je izdao Isusa je druga osoba. U Evanđeljima, sv. Matej i sv. Marko zovu ga Tadej, sv. Luka ga naziva Juda Jakovljev (po bratu), a sv. Ivan ga naziva Juda „ne onaj Iškariotski“.

Prema predaji, rođen je u Galileji, bio je bratić Blažene Djevice Marije. Postao je jedan od dvanaest apostola, zajedno s bratom sv. Jakovom Mlađim. Propovijedao je Evanđelje po Judeji, Samariji, Idumeji, Mezopotamiji, Siriji i Libiji. Govorio je grčki i aramejski jezik. Zajedno sa sv. Bartolom, donio je kršćanstvo u Armeniju te je zajedno s njim proglašen zaštitnikom Armenske Apostolske Crkve. Doživio je mučeničku smrt, zajedno sa apostolom Šimunom Zelotom u Perziji.

Sveti Juda Tadej prisustvovao je događaju, kada je Duh Sveti sišao na apostole pa se često na njegovim slikama, nalazi plamen iznad njegove glave, kao simbol Duha Svetoga. Za vrijeme Posljednje večere, Juda Tadej, postavio je Isusu važno pitanje: „Gospodine, kako to da ćeš se objaviti nama, a ne svijetu? (Iv 14,22).“ Isus mu je odgovorio: „Ako me tko ljubi, držat će moju riječ, i moj će ga Otac ljubiti; k njemu ćemo doći i kod njega se nastaniti. Tko mene ne ljubi, ne drži mojih riječi. Riječ koju slušate nije moja, već od Oca koji me posla. - Ovo sam vam govorio boraveći s vama. A Branitelj, Duh Sveti, kojega će Otac poslati zbog mene, naučit će vas sve i sjetiti vas svega što vam rekoh" (Iv 14,23-26).“

Juda Tadej napisao je kratku poslanicu pod nazivom „Poslanica Jude apostola“, koja se nalazi u Novom zavjetu na pretposljednjem mjestu, ispred Otkrivenja.

Spomendan mu je 28. listopada zajedno sa sv. Šimunom. Jako dugo bio je zapostavljan, jer su ga poistovjećivali s Judom Iškariotskim, koji je izdao Isusa. Njegovu ponovnom štovanju pridonijela je sv. Brigita. U 18. stoljeću, štovanje se proširilo po Italiji, Španjolskoj, Austriji, Poljskoj, kasnije u Južnoj Americi i SAD-u. Tadeusz je često ime u Poljskoj. Poljski pjesnik Adam Mickiewicz dao je svom velikom djelu naslov „Pan Tadeusz“, što znači Gospodin Tadija.
# Apostol Filip

| Sveti Filip |
| --- |
|  Kip apostola Filipa na katedrali u Sankt Peterburgu |
| Preminuo
 | {{{datum smrti}}} Hierapolis
 |
| Slavi se u
 | Katoličkoj Crkvi, Pravoslavnoj Crkvi, Anglikanskoj Crkvi, Luteranskoj Crkvi, nekim Protestantskim Crkvama
 |
| Zaštitnik gradova, krajeva i država
 | Urugvaja, Luksemburga
 |
| Zaštitnik zanimanja
 | slastičara, proizvođača šešira
 |

**Sveti Filip** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

U Novom zavjetu, Filip se spominje više puta, najviše u Evanđelju po Ivanu. Isus je našao Filipa u Galileji i rekao mu: "Pođi za mnom (Iv 1,43) ", što je i učinio. Filip je bio iz grada Betsaide, odakle su bili i apostoli Petar i Andrija. Bio je prijatelj Ivana apostola i evanđeliste s kojim je skupa pripadao učeničkom krugu Ivana Krstitelja. Filip je Nathanielu poručio, da je Isus obećani Mesija: "Našli smo onoga o kome je pisao Mojsije u Zakonu i Proroci: Isusa, sina Josipova, iz Nazareta" (Iv 1,45). Kasnije se spominje, kako su neki Grci tražili Isusa i Filip ih je odveo. Za vrijeme Posljednje večere, zamolio je Isusa: ""Gospodine, pokaži nam Oca i dosta nam je! (Iv 14,8)", nakon čega je Isus objasnio jedinstvo Boga Oca i Boga Sina. Spominje se kao peti u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10,2-4).

> Filip apostol je rekao: “Josif drvodelja je zasadio vrt, jer mu je bilo potrebno drvo za njegov zanat. Od drveća koje je zasadio on je napravio krst. I njegovo seme je visilo na onome što je zasadio. Njegovo seme je bio Isus, ali biljka koja je iznikla beše krst.”
>
> – Evanđelje po Filipu

O Filipu se može naći u nekim kršćanskim spisima. Prema tradiciji naučavao je Evanđelje sa svojom sestrom Miriamne i s apostol Bartolomejem u Grčkoj, Frigiji i Siriji. Bio je oženjen i imao je tri kćeri. Posljednje godine života proveo je u Hierapolisu. Prokonzulova žena je prešla na kršćanstvo i ozdravila nakon susreta s Filipom. Zbog toga su mučeni apostoli Filip i Bartolomej te Filipova sestra Miriamne. Apostoli su razapeti na križ s nogama prema gore. Filip je propovijedao s križa i narod je oslobodio Bartolomeja, a Filipa je inzistirao da njega ostave i tako je umro na križu. Filipove kćeri su nastavile naučavati.

## Reference

## Povezano

* Evanđelje po Filipu
* Rano hrišćanstvo
# Apostol Simon Kananit

| Sveti Šimun Kanaanac |
| --- |
|  Anthonis van Dyck: Apostol Šimun |
| Apostol |
| Rođen
 | {{{datum rođenja}}} Kana ili Kanaan
 |
| Slavi se u
 | Katoličkoj Crkvi, Pravoslavnoj Crkvi, Anglikanskoj Crkvi, Luteranskoj Crkvi, nekim Protestantskim Crkvama
 |
| Simboli
 | čamac, križ i pila, riba, koplje, veslo
 |
| Zaštitnik
 | glasnika, pilara, kožara
 |

**Šimun Kanaanac** , **Šimun Revnitelj**, **Šimun Zelot** ili **Simon Kananit** jedan je od Isusovih dvanaest apostola.

Njega se naziva Šimun Kanaanac, da bi ga se razlikovalo od Šimuna Petra, također apostola. Šimun znači "slušatelj", a ime Kanaanac znači, da je rođen u gradu Kani ili u pokrajini Kanaan. U Novom zavjetu spominje se u popisu apostola: "ovo su imena dvanaestorice: Šimun, zvani Petar, i njegov brat Andrija; Jakov Zebedejev (stariji) i brat mu Ivan; Filip i Bartolomej; Toma i Matej, carinik; Jakov (mlađi) Alfejev i Juda Tadej; Šimun Kanaanac (Kananej) i Juda Iskariotski (Iškanotski), koji ga izdade" (Mt 10, 2-4). U Evanđelju po Luki i Djelima apostolskim naziva se Šimun zvan Revnitelj (Lk 6,15) i Šimun Revnitelj (Dj 1,13), zbog revnosti židovskom zakonu.

Prema legendi, naviještao je Evanđelje u Egiptu i Mezopotamiji, a prema nekim legendama i drugdje. Umro je mučeničkom smrću, usmrtili su ga pilom. Njegov spomendan slavi se 28. listopada, zajedno s apostolom sv. Judom Tadejom. Često su zajedno prikazani na slikama. Njegove relikvije se nalaze u sv. Petra u Rimu i u Toulouseu.
# Apostol Matija

| Sveti Matija
 |
| --- |
|  |
| Apostol
 |
| Rođen/a
 | Judeja
 |
| Umro/la
 | oko 80., Jeruzalem ili Gruzija
 |
| Štuje se u | Katoličkoj Crkvi, Pravoslavnoj Crkvi, Anglikanskoj Crkvi, Luteranskoj Crkvi, nekim Protestantskim Crkvama
 |
| Kalendar svetaca
 | *Rimokatolici*: 14. svibnja *Pravoslavci*: 9. kolovoza
 |
| Atributi
 | sjekira
 |
| Zaštitništvo
 | krojača, stolara, liječenih alkoholičara
 |

**Sveti Matija** († oko 80.) – apostol, izabran je da zamijeni Judu Iškariotskog, koji je izdao Isusa. Opis njegova izbora za apostola, opisan je u Djelima apostolskim.

Ne spominje se u Evanđeljima, već u Djelima apostolskim, koja opisuju događaje, koji slijede nakon onih u Evanđeljima. Nakon Isusovog uzašašća na nebo, u Jeruzalemu okupili su se apostoli te oko 150 vjernika. Petar im je govorio, kako je Juda Iškarotski izdao Isusa i da na njegovo mjesto, trebaju izabrati nekog drugog. Uvjet je bio da je taj bio sve vrijeme s njima od Isusova krštenja do uzašašća na nebo. Dva kandidata bili su: Matija i Josip, koji se zvao Barsaba, a prozvao se i Just. Pomoliše se Bogu: "Ti, Gospodine, poznavaoče svih srdaca, pokaži koga si od ove dvojice izabrao, da primi mjesto ove apostoske službe kojoj se iznevjeri Juda da ode na svoje mjesto (Dj 1-24-25)". Bacili su kocku, izabran je Matija i postao je apostol. U Bibliji se više ne spominje.

Postoje priče o tome gdje je propovijedao, nakon izbora za apostola, ali nisu pouzdane.

Njegov spomendan uključen je u katolički kalendar u 11. stoljeću i slavio se 24. ili 25. veljače, ovisno o godini. Reformom kalendara 1969. godine, njegov spomendan slavi se 14. svibnja, otprilike kada i blagdan Uzašašća (Spasova), ovisno o godini. Slavi se kao svetac i u pravoslavnim i protestantskim crkvama. Vjeruje se, da se njegovi posmrtni ostaci nalaze u crkvi sv. Matije u njemačkom gradu Trieru.
# Apolos

**Apolos**, jevrejin-hrišćanin, iz Aleksandrije, koji je imao dosta istaknutu ulogu u istoriji apostola Pavla. On je istupio prvo u Efesu (Dela apostola 18, 24) i zatim se posebno često pominje u Prvoj poslanici Korinćanima. Prema Novom zavetu, Apolos je bio *“dobro upućen u Pisma”* i tačno propovedao o Isusu. Ali, kada je počeo da propoveda u sinagogi u Efesu, bio je zaustavljen i Božija nauka mu je bila *“tačnije izložena”* (Dela 18:24-26), odnosno prihvatio je Pavlovo učenje.

Luter i mnogi noviji istraživači smatraju da je on autor "Poslanice Jevrejima".
# Dionisije Areopagita

Sv. Dionisije Areopagita
**Dionisije Areopagita** (grč. Διονύσιος ὁ Ἀρεοπαγίτης, 1. vek) bio je sudija u atinskom Areopagu koji se, prema *Delima apostolskim* (17:34), preobratio iz paganstva u hrišćanstvo budući duboko impresioniram propovedima apostola Pavla. Prema Dionisiju iz Korinta, koga citira Evsevije iz Cezareje (*Hist. Eccl*. III, 4), Dionisije Areopgaita je nakon toga postao atinski episkop.

Vekovima kasnije Dionisiju Areopagiti počeo se pripisivati korpus poznatih mističkih spisa, napisanih neoplatonovskim jezikom, u kojima se izlažu koncepcije hrišćanskog misticizma. Ta dela napisana su zapravo u 5. veku pod njegovim imenom (pseudoepigrafija) i sada su poznata pod imenom "Pseudo-Dionisije Areopagita". Pseudo-Dionisije se pokušavao identifikovati s različitim osobama, ali novija istraživanja povezuju ga s gruzijskim teološkim piscem Petrom Iberskim, koji je bio episkop u Majumu, blizu grada Gaze.

## Povezano

* Pseudo-Dionisije Areopagita
# Gamalijel

Gamaliel
*Ovo je članak o Gamalijelu Starijem. Za istoimene ličnosti i druge upotrebe naziva v. Gamalijel (razvrstavanje)*
**Gamalijel Stariji** ili Rabin **Gamalijel I** bio je vodeći autoritet jevrejskog Sanhedrina u sredini 1. vijeka. Bio je unuk velikog jevrejskog učitelja Hilela Starijeg, a umro je oko dvadeset godina prije uništenja Drugog hrama u Jeruzalemu. Imao je sina, koga je prozvao Simeon po vlastitom ocu, i kćer čija se kćer (tj. Gamalijelova unuka) udala za svećenika po imenu Simon ben Nathanael. Ime *Gamalijel* (Gamaliel) je grčki oblik hebrejske riječi koja znači *Božja nagrada*.

U kršćanskoj tradiciji se Gamalijel slavi kao farizejski doktor jevrejskog prava, koji je podučavao Apostola Pavla; Djela apostolska prikazuju Gamalijela kao čovjeka s velikim ugledom.

## Reference

## Vanjske veze

* The Jewish Encyclopedia on Gamaliel I
* Perspectives on Transformational Leadership in the Sanhedrin of Ancient Judaism
# Juda iz Galileje

**Juda iz Galileje** ili **Juda iz Gamale** (početak 1. vijeka n.e.) bio je vođa jevrejskog ustanka protiv Rimskog Carstva koji je godine 6. n.e. izbio potaknut Kvirinijevim popisom stanovništva. Prema Flaviju Josipu, Judi je u ustanku pomagao farizej po imenu Zadok, a njih dvojica su se borili za rušenje kako rimske, tako i tadašnje judejske svjetovne vlasti, odnosno pretvaranje Judeje u teokratsku državu kojoj bi jedini gospodar bio Bog, a nikakvi porezi se više ne bi plaćali Rimu. Taj pokret je kasnije postao poznat kao zeloti. Sam ustanak je, pak, okrutno ugušen od strane Rimljana.

Što se dogodilo s Judom, Flavije Josip ne spominje, iako se kasnije navodi kako su njegovi sinovi Jakov i Simon godine 46. pogubljeni od Tiberija Julija Aleksandra.

Juda se kasnije spominje u Djelima Apostolskim (5:37) kao primjer lažnog Mesije.

## Vanjske veze

* Jewish Encyclopedia: Judas the Galilean