Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# 1063.

*Ovo je članak o godini 1063.*

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 2. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 10. vijek – **11. vijek** – 12. vijek
 |
| Decenija:
 |  1030-e  1040-e  1050-e  – 1060-e –  1070-e  1080-e  1090-e  |
| Godine:
 | 1060 1061 1062 – **1063** – 1064 1065 1066
 |

1063.. po kalendarima
| Gregorijanski
 | 1063.. (MLXIII) |
| Ab urbe condita
 | 1816.
 |
| Islamski
 | 454–456.
 |
| Iranski
 | 441–442.
 |
| Hebrejski
 | 4823–4824.
 |
| Bizantski
 | 6571–6572.
 |
| Koptski
 | 779–780.
 |
| Hindu kalendari
 |
| • *Vikram Samvat* | 1118–1119.
 |
| • *Shaka Samvat* | 985–986.
 |
| • *Kali Yuga* | 4164–4165.
 |
| Kineski
 |
| • Kontinualno
 | 3699–3700.
 |
| • 60 godina
 | Yin Voda Zec (od kineske Ng.) |
| Holocenski kalendar
 | 11063.
 |
| p • r • u |
| Podrobnije: Kalendarska era |

Godina **1063.** (**MLXIII**) bila je redovna godina koja počinje u srijedu po julijanskom kalendaru.

## Događaji

* Rijeka Thames u Engleskoj zamrznuta 14 tjedana.
* Pizanci pod Giovannija Orlandija izvode uspješan pomorski napad na muslimanski Palermo, pomažući kampanju normanskog vođe Rogera de Hautevillea.
* 8. 5. – Bitka kod Grausa u kojoj muslimansko-kršćanska saveznička vojska kastiljskog princa Sancha i emira Zaragoze Ahmada al-Muqtadira (a u čijim je redovima, prema nekim špekulacijana, bio i El Cid) nanosi poraz aragonskoj vojsci, pri čemu gine kralj Aragona Ramiro I koga će naslijediti njegov sin Sancho I.
* Dovršena izgradnja 54 m visoke Pizhi pagode u okviru Hrama Lingyan u kineskoj provinciji Shandong.
* Anselmo, kasniji nadbiskup Canterburyja, postaje prior Opatije Bec.
* Osnovana Biskupija Olomouc.
* Počinje izgradnja Bazilike sv. Marka u Veneciji.

## Rođenja

* Yuanwu Keqin, kineski zen budistički redovnik (u. 1135)
* Osam Jelena Jaguarova Pandža, mištečki vođa i osnivač pred-kolumbijskog grada Tututepec.

## Smrti

* 21. 3. – Blažena Richeza od Lotaringije, supruga kralja Mieszka II od Poljske (990–1034)
* 30. 4. – Car Renzong od Songa (r. 1010)
* 8. 5. – Kralj Ramiro I od Aragona
* 5. 8. – Gruffydd ap Llywelyn, kralj Gwynedda
* 4. 9. – Toghrül, turski (seldžučki) vojskovođa, osvajač Bagdada i osnivač Seldžučke dinastije
* Kralj Bela I od Mađarske

## Reference
# Kodeks

Biblijski kodeks
**Kodeks**  (lat. *caudex* - drveni blok; plural *codices*) je rukopisna knjiga.

Kodeks označava dvije ili više voskom premazanih tablica spojenih vrpcom; najstariji oblik knjige, isprva na pergamentu, poslije na papiru; javlja se u 1. stoljeću i zamjenjuje papirus, a u široj uporabi je od 4. stoljeća. Od 9. stoljeća često je bivao bogato iluminiran, a od 14. stoljeća zamjenjivan inkunabulama i tiskanim knjigama. Korice su najčešće od pergamene, kože ili drva, često obložene kožom ili srebrom, a katkada ukrašene i dragim kamenjem (*Codex Aureus*).

Kodeks također može značiti zakonik, skup zakona, ili pravilnik, skup načela o profesionalnom ponašanju.

## Povezano

* Inicijal
* Rukopisi
* Biblijski rukopisi
* Iluminirani rukopisi

## Vanjske veze

* Encyclopaedia Romana: "Svitak i kodeks"
# Nag Hamadi

| Nag Hamadi نجع حمادى
 |
| --- |
| Gradski stadionGradski stadion |
|  |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Egipat
 |
| **Muhafaza** | Kena
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 4.43 km²
 |
| **Visina** | 78
 |
|  |
| **Stanovništvo** (2018.)
 |
|  - **Grad** | 56,899
 |
|  - **Gustoća** | 12,844 stan. / km²
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC+2 (UTC)
 |
| Karta
 |
| Nag Hamadiclass=notpageimage| Pozicija Nag Hamadija u Egiptu
 |

**Nag Hamadi** (arapski: نجع حمادى/*Naj' Ḥammādī*) je grad od 56,899 stanovnika u sredini Egipta u Muhafazi Kena.

## Geografija

*Nag Hamadi* se nalazi u Gornjem Egiptu, na zapadnoj obali Nila, udaljen šesdesetak km zapadno od svog administrativnog centra Kene.

## Historija

U antici se zvalo **Henoboskion** (grčki: Χηνοβόσκιον - "mesto gde guske pasu") i bilo je poznato po manastiru koji je podigao Pahomije Veliki.

### Biblioteka Nag Hamadi

Mesto je postalo međunarodno poznato kada je decembra 1945. godine u njemu pronađena zbirka ranohrišćanskih i gnostičkih spisa na koptskom jeziku iz 4. veka, poznata kao biblioteka Nag Hamadi.

### Masakr u Nag Hamadiju

Nag Hamadi je ponovo dospeo u žižu svetske javnosti januara 2010. godine kada je u napadu muslimanskih ekstremista na koptske vernike ispred crkve ubijeno desetak ljudi.

## Privreda

Nag Hamadi je poznat po velikoj tvornici aluminija, koja je najveći industrijski kompleks na Bliskom Istoku. Poznat je i po šećerani koja radi od kraja 19. vijeka.

## Reference

## Vanjske veze

* *Najʿ Ḥammādī, Egypt* (`en`)
# Koptski jezik

| Koptski jezik |
| --- |
| *met rem en kēmɪ* |
| Države | Egipat |
| Broj govornika | praktički izumro od 17. stoljeća |
| Jezična porodica | afroazijski
* egipatski
	+ **Koptski jezik**
 |
| Jezični kodovi |
| ISO 639-1 | `-` |
| ISO 639-2 | `cop` |
| ISO 639-3 | `cop` |

Koptski natpis
**Koptski jezik** (ISO 639-3: cop), jedini član egipatske porodice jezika, porijeklom od staroegipatskog, kojim su se služili Kopti, potomci starih Egipćana koji nisu htjeli prihvatiti jezik i vjeru arapskih osvajača.

U Egiptu se, počevši od 4. vijeka, a posebno od druge polovice V stoljeća, nakon što se učvrstio monofizitizam, počela razvijati hrišćanska literatura na koptskom jeziku. Jezik se od vremena faraona razvijao, a pismo kojim se bilježio u kršćansko doba stvoreno je adaptacijom grčkog alfabeta.

Koptski jezik imao je šest dijalekata, koji negdje do 16. stoljeća, nestaju jedan za drugim prodorom muslimanskih Arapa, koji su im nametnuli arapski jezik. Od šest koptskih narječja četiri su se govorila u Gornjem a dva u Donjem Egiptu. Najznačajnija su sahidijsko (Gornji Egipat) i bohairijsko (Donji Egipat). Najpoznatiji su prijevodi Ivanova evanđelja i Djela apostolskih napisana na asjutskom dijalektu. Danas je bohairski dijalekt, liturgijski jezik egipatskih kršćana monofizita.

Koptski jezik potekao je iz starog egipatskog jezika te se, prilikom izučavanja, na temelju njega mogao rekonstruirati stoljećima zaboravljen jezik hijeroglifskih spomenika.

Ranohrišćanska koptska literatura je važna, osim ostaloga, i zbog starih prijevoda otačkih spisa, a od 20. vijeka posebno zbog izučavanja gnostičke literature (vidi Knjižnica Nag Hamadi). Egipat zemlja papyrosa, tu je teren gdje se često zbivaju nova otkrivanja starih rukopisa.

## Veze

* Knjižnica Nag Hamadi

## Reference

## Bibliografija

* Wolfgang Kosack: *Lehrbuch des Koptischen.Teil I:Koptische Grammatik.Teil II:Koptische Lesestücke*, Graz 1974.
* Wolfgang Kosack: *Der koptische Heiligenkalender. Deutsch - Koptisch - Arabisch nach den besten Quellen neu bearbeitet und vollständig herausgegeben mit Index Sanctorum koptischer Heiliger, Index der Namen auf Koptisch, Koptische Patriarchenliste, Geografische Liste*. Christoph Brunner, Berlin 2012, ISBN 978-3-9524018-4-2.
* Wolfgang Kosack: *Schenute von Atripe De judicio finale.* Papyruskodex 63000.IV im Museo Egizio di Torino. Einleitung, Textbearbeitung und Übersetzung herausgegeben von Wolfgang Kosack. Christoph Brunner, Berlin 2013, ISBN 978-3-9524018-5-9.
* Wolfgang Kosack: *Koptisches Handlexikon des Bohairischen.* Koptisch - Deutsch - Arabisch. Verlag Christoph Brunner, Basel 2013, ISBN 978-3-9524018-9-7.
* Westendorf, Wolfhart. 1965/1977. *Koptisches Handwörterbuch*. Heidelberg: Carl Winter.

## Vanjske veze

* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
# Kopti

*Za ostale upotrebe, pogledajte Kopti (razvrstavanje).*
**Kopti** je izraz koji se koristi za vjernike Koptske pravoslavne crkve u Egiptu. Iako postoje različite koptske zajednice i tradicije u svijetu, taj se izraz koristi uglavnom za Egipat, a ponekad se gledaju i kao zasebna etnička grupa. Razlog je prvenstveno u tome što su egipatski Kopti po svom porijeklu i običajima nešto bliži drevnim Egipćanima od ostalih Egipćana koji su s vremenom bili prihvatili islam i arapsku kulturu.

Kopti su nakon arapskog osvajanja Egipta godine 641. dugo vremena bili građani drugog reda. Tek su pod vladavinom reformatorski nastrojenog Muhammada Alija po pravima izjednačeni s muslimanima.

Kopti imaju vlastiti koptski jezik, ali on služi isključivo u liturgijske svrhe, mada ga i tamo potiskuje arapski jezik koga su Kopti odavno prihvatili u svakodnevnom životu.Smatra se da u Egiptu zivi oko 8 000 000 Kopta sto cini 10% populacije.

## Veze

* Koptski jezik
* Koptska crkva
* Koptska umjetnost
# Pahomije

*Za vranjskog vladiku vidi Pahomije Gačić*
Sveti Pahomije Veliki.
**Sveti Pahomije** (ili **ava Pahomije**; oko 292-348) je osnivač kinovijskog (opštežiteljnog) monaštva u hrišćanstvu.

Rođen je 292. u Tebi u Egiptu, od roditelja pagana. U mladosti je bio neznabožac. Kao vojnik učestvovao je u borbi cara Konstantina protiv Maksencija. Tada je saznao od hrišćana za Hrista, i kada je video hrišćanski život, Pahomije se krstio i otišao u Tivaidsku pustinju, znamenitom podvižniku Palamonu, kod koga se deset godina učio podvižničkom životu.

Nakon toga je sam Pahomije započeo osnivanje opštežitija, iako na tom mestu nije bilo nikoga osim njega i njegovog brata Jovana. Uskoro su se skupili na to mesto mnogi ljudi i počeli da se podvizavaju po ustavu Pahomijevom. A kada je broj inoka porastao, Pahomije je postepeno osnovao još šest manastira. Središte Pahomijeve zajednice se nalazilo u Pabau, u Gornjem Egiptu. Broj njegovih učenika iznosio je do sedam hiljada. Zanimljivo je da se bazilika svetog Pahomija nalazila 8,7 km od mesta na kojem je pronađena biblioteka Nag Hamadi, a manastir u Henoboskionu (Chenoboskion), gde je Pahomije započeo svoj pustinjački život, samo i 5,3 km od Nag Hamadija.

Žitije svetog Pahomija pripoveda kako je "filozof" iz Panopolisa (Akhmima) dolazio među Pahomijeve askete da proveri njihovo "razumevanje svetih knjiga". Pahomije je poslao svoga pomoćnika Teodora, kome je filozof postavio sledeća pitanja: "Ko nije bio rođen, a ipak je umro? Ko je bio rođen, ali nije umro? Ko je umro, ali nije vonjao po raspadanju?" Teodor je odgovorio: "Adam nije bio rođen, ali je ipak umro. Henok je bio rođen, ali nije umro. Lotova je žena umrla, ali, postavši stub soli, nije vonjala po raspadanju." Prihvativši te odgovore, filozof je otišao.

Pahomije je mirno umro 348. godine u sedamdeset četvrtoj godini života. Srpska pravoslavna crkva slavi ga 15. maja po crkvenom, a 28. maja po gregorijanskom kalendaru. Jedan je od najznačajnijih hrišćanskih svetaca. Mnoge od njegovih učenika crkva je takođe uvrstila u red svetaca, među kojima su: Teodor Osveštani, Jov, Pafnutije, Pekuzije, Atinodor, Eponih, Sur, Psoj, Dionisije, Psentaisije i drugi.

## Reference

## Literatura

* Nikolaj Velimirović, Ohridski prolog

## Vanjske veze

* (`sh`) Prepodobni Pahomije Veliki Arhivirano 2007-03-12 na Wayback Machine-u (Ohridski prolog)
* (`en`) St. Pachomius (Katolička enciklopedija)
* (`en`) Pachomius
# 367.

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 1. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 3. vijek – **4. vijek** – 5. vijek
 |
| Decenija:
 |  330-e  340-e  350-e  – 360-e –  370-e  380-e  390-e  |
| Godine:
 | 364 365 366 – **367** – 368 369 370
 |

Godina **367.** (**CCCLXVII**) bila je redovna godina koja počinje u ponedjeljak u julijanskom kalendaru. U svoje vrijeme je bila poznata kao **Godina konzulstva Lupicina i Jovana** (ili, rjeđe, **godina 1120. *Ab urbe condita). Oznaka 367. za ovu godinu se koristi od ranog srednjeg vijeka, kada je kalendarska era Anno Domini u Evropi postala glavnom metodom označavanja godina.

## Događaji

* Episkop Eunomije od Kizika protjeran u Mauretaniju zbog šurovanja sa rimskim uzurpatorom Prokopije.
* Gracijan od strane svog oca, rimskog cara Valentijana I, proglašen Augustom.
* Sv. Atanazije Aleksandrijski pravi prvi popis knjiga Novog zavjeta .
* Epifanije od Salamine postaje episkop Salamine na Cipru.
* Rimski car Valens je kršten od Eudoksija Antiohijskog.
* Prvi korejski izaslanik dolazi iz Japan, iz države Kudara.
* Barbarska zavjera: Sveopći napad Saksonaca, Iraca i Atakota, kombiniran sa pobunom garnizona na Hadrijanovom zidu, pustoši rimsku Britaniju. Događaju su mogla pridonijeti tri sušna ljeta u Britaniji 364-66., što je dovelo do gladi.

## Rođenja

## Smrti

* Hilarij iz Poitiersa, crkveni naučitelj
* Murong Ke, general države Raniji Yan

## Reference
# Nadbiskup

**Nadbiskup** (grčki: αρχεπίσκοπος, od grčki: arché – *prvi* + grčki: episkopos – *nadzornik*) je biskupski čin u Rimokatoličkoj crkvi.

U Pravoslavnoj crkvi postoji čin arhiepiskopa.

## Jurisdikcija

Nadbiskup se nalazi na čelu nadbiskupije. Biskupija se naziva nadbiskupijom kad je riječ o središtu jedne crkvene pokrajine – metropolije – ili kad je riječ o istorijskoj biskupiji. Nadbiskup na čelu metropolije je ujedno i metropolit. Iz istorijskih razloga postoji i izuzetak od pravila da je metropolit uvijek nadbiskup, naime rimski biskup – papa – nije nadbiskup, iako je metropolit. Nadbiskup se od biskupa razlikuje čašću, ali ne i svetim redom: razlika između njih nije sakramentalna, nego funkcionalna. Zato biskup, kada postaje nadbiskup, ne mora primiti novi sakrament.

## Vrste

U Rimokatoličkoj crkvi postoje i nadbiskupi koji nisu metropoliti. Tri su vrste takvih nadbiskupa:

* titularni nadbiskupi – nadbiskupi ugašenih nadbiskupija čiji naslov nose. Takvi nadbiskupi često djeluju u Rimskoj kuriji ili kao nunciji;
* nadbiskupi u biskupijama koje nose naziv nadbiskupije, premda nisu sjedište metropolije. Npr. nadbiskup Strazbura je je neposredno podređen papi, a nadbiskup Avinjona je sufragan marsejskog nadbiskupa. U Hrvatskoj je u takvom položaju Zadarska nadbiskupija koja je neposredno podređena papi;
* biskupi koji dobiju titulu nadbiskupa *ad personam*, a da njihova biskupija ne postane nadbiskupijom. U tom slučaju, titula nadbiskupa ostaje vezana za osobu, kao počasna titula.

## Nadbiskupi

Neki od današnjih nadbiskupa na prostoru bivše SFRJ:

* Nadbiskup beogradski Stanislav Hočevar;
* Nadbiskup sarajevski Vinko Puljić;
* Nadbiskup zagrebački Josip Bozanić;
* Nadbiskup splitsko-makarski Marin Barašić;
* Nadbiskup riječki Ivan Devčić;
* Nadbiskup đakovačko-osječki Marin Srakić.
* Nadbiskup zadarski Želimir Puljić.

## Veze

* Biskup
* Metropolit
# Papa Teofil od Aleksandrije

Teofil i Serapeum
**Teofil od Aleksandrije** (? -412) bio je od 385. do 412. patrijarh Aleksandrije, odnosno poglavar crkve od koje potiču Koptska i Aleksandrijska pravoslavna crkva. Za vrijeme njegovog stolovanja su u Aleksandriji izbili neredi, odnosno sukobi između kršćana i pagana. Godine 391. su oni doveli do uništenja Serapeuma, a zajedno sa njim i brojnih drugih paganskih hramova i statua. Teofil je potom vršio progone Origenovih sljedbenika u Aleksandriji. Njegov nećak i budući nasljednik Kiril ga je 403. pratio u Konstantinopol na Sinod hrasta na kome je svrgnut Jovan Hrizostom.

Koptska crkva ga slavi kao sveca.

## Vanjske veze

* Bede's Library: Theophilus
* New Advent Entry: Theophilus
* Christian Classics Ethereal Library: Theophilus
* Order of the Magnificat: St. Cyril Arhivirano 2002-11-04 na Wayback Machine-u
* Cyril of Alexandria Arhivirano 2008-11-20 na Wayback Machine-u
* Nestorian Theology Arhivirano 2004-04-14 na Wayback Machine-u
* John of Nikiu, *Chronicle* Arhivirano 2006-07-19 na Wayback Machine-u: the lynching of Hypatia
* Socrates and Sozumenos *Ecclesiastical Histories* ch. vii

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:  **Timotije I**  |  **Papa Aleksandrije**  385–412
 | Slijedi:  **Kiril I**  |
# Rukopis

**Rukopisna knjiga** je dugo nadživela početak štampanja knjiga. To je zabeleženo u celoj Evropi. Na Balkanu je još u XIX veku „rukopisna knjiga uspešno konkurisala štampanju“. Osim retkih izuzetaka, skoro sva irska literatura iz VII-XVII veka „postoji samo u rukopisnom obliku“. Do 1500. god. 77% svih štampanih knjiga su bile latinske, pošto je latinsko pismo bilo lako napraviti. Pisma drugih jezika uvođena su u štamparsku praksu krajnje sporo: veoma je bila komplikovana tehnologija izrade dijakritičkih znakova, koji su obeležavali akcente, samoglasnike i tome slično. Zato su još stotinama godina posle početka štampe knjiga „prepisivači grčkih, arapskih i jevrejskih rukopisa ostali van konkurencije...".

Moguće je da su mnogi rukopisi (grčki, arapski, jevrejski itd.), koji se danas smatraju „drevnim“ (na primer, klasični antički tekstovi, Tišendorfovi biblijski kodeksi i sl.) bili izrađeni tek u epohi štampanja knjiga. Veoma mnogo rukopisnih knjiga iz štamparske epohe bilo je u Grčkoj. „Zbog odsustva štamparija u Grčkoj su knjige prepisivane rukom...". Evo podataka, koji pokazuju odsustvo čvrstog temelja za samu ideju paleografskog datiranja: „Raskošni grčki kodeksi sa tekstovima antičkih autora stvaraju se po narudžbini humanista i kolekcionara-mecena (koliko je takvih kodeksa kasnije proglašeno „drevnim"? )". Može se predložiti metoda pronalaženja takvih rukopisa: treba uporediti greške u njihovim tekstovima sa štamparskim greškama štampanih izdanja. Najverovatnije da je prilikom prepisivanja kopirana i većina štamparskih grešaka.
# Papirus

Papirus s fragmentom rukopisa iz Platonove *Gozbe*.
**Papirus** je materijal za pisanje, prenošenje poruka i pohranjivanje znanja sličan današnjem papiru. Pronašli su ga Egipćani negde oko 2000. godine pre nove ere. Izrađivao se od samonikle močvarne biljke iz doline Nila - trske latinskog naziva ciperus papyrus.

## Izrada papirusa egipatska piramida

Rimski historičar Plinije Mlađi ostavio je zapis o tome kako se proizvodi papirus. Proces izrade papyrusa bio je relativno jednostavan. Stabljike, otprilike debljine ruke, sječene su na dužinu od 15 do 40 cm, a zatim se s njih gulilo tvrdo liko. Vlaknasta srčika biljke rezana je na trake širine 2 do 3 cm. Ovako izrezane trake slagale su se u dva sloja na tvrdu podlogu (kamena ploča), i to tako da se djelimicno preklope. Sloj na sloj bio je slagan pod pravim uglom. Oba sloja su se zatim presovala a sok i skrob koji se cijedio iz srčike medusobno je slijepljivao slojeve. Ovako dobijeni list sušio se na suncu a zatim peglao školjkama, kamenjem ili kostima, te premazivao cedrovim uljem. Više tako izrađenih listova sastavljalo se u dugu traku i namotavalo oko štapa u svitke. Dobiveni svici služili su za pisanje kalamusom, a ispisivalo se samo jednostrano

## Upotreba

Papirus je neko vrijeme bio jedan od egipatskih glavnih izvoznih proizvoda. U nekim su vremenskim razdobljima, na primjer, svi diplomatski dokumenti ispisivani su na papirusu sve dok ga nije istisnuo pergament. Svaki komad papirusa obilježavan je posebnim pečatom kako bi se time potvrdila njegova vrijednost.

Papirus je korišten u Egiptu približno od 2000 godine prije nove ere. U Grčku je prenesen u 7. vijeku prije nove ere, a otuda u Rim i ostale dijelove Evrope, gdje se kao materijal za pisanje koristio sve do 10. vijeka.
# Elaine Pagels

| Elaine Pagels |
| --- |
| Profesorica Elaine Pagels |
| Rođenje | 13. februara 1943.  (1943-02-13) |

**Elaine Pagels** (transkribovano **Elejn Pejgels**, rođena kao Elaine Hiesey 13. 2. 1943.) je američka istoričarka religije i univerzitetska profesorica čije je glavno polje istraživanja istorija ranog hrišćanstva, a posebno gnosticizam.

## Život

1965. godine je upisala postdiplomske studije istorije hrišćanstva na Harvardskom univerzitetu. Za temu doktorske disertacije, koju je pisala na Harvardu i Oksfordu, je uzela spor između gnostičkog i ortodoksnog hrišćanstva. 1969. se udala za poznatog američkog fizičara Hajnca Pejgelsa, s kojim je imala sina. Oboje su umrli u periodu od godinu dana - sin od bolesti, a muž u planinarskoj nesreći, a što je Pagels inspirisalo da ponovno istraži sopstvenu duhovnost i napiše *Poreklo satane*.

Doktorirala je na Harvardu 1970. i prihvatila mesto nastavnika u Koledžu Barnard, Univerzitet Kolumbija. Po objavljivanju dveju stručnih knjiga o ranom hrišćanskom gnosticizmu, 1975. je primila stipendije (od Američkog saveta učenih društava i od Američkog filozofskog društva) kako bih mogla da proučava rukopise knjižnice Nag Hamadi u Koptskom muzeju u Kairu. Učestvovala je u pripremanju prvog celokupnog izdanja na engleskom, objavljenog u Sjedinjenim Državama 1977. godine.

## Dela

Njene najpoznatije knjige su:

* *Gnostička jevanđelja* (*The Gnostic Gospels*), 1979.
* *Adam, Eva i Zmija* (*Adam, Eve and the Serpent*), 1988.
* *Poreklo Satane* (*The Origin of Satan*), 1995.
* *S one strane vere* (*Beyond Belief: The Secret Gospel of Thomas*), 2003.
* *Čitanje Jude* (*Reading Judas: The Gospel of Judas and the Shaping of Christianity*), 2007.

Polazeći od teze o političkoj suštini religijskih institucija, Elejn Pejgels razotkriva osnovne dogme zvaničnog hrišćanstva kao političke mitove stvorene da bi se učvrstila prevlast grupe vodećih ideologa u crkvenoj hijerarhiji.

## Reference

## Vanjske veze

* (`sh`) Razgovor s Elaine Pagels Arhivirano 2011-03-16 na Wayback Machine-u
* (`sh`) Elejn Pejgels - Poreklo Satane Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u (scribd)
* (`sh`) Elejn Pejgels - Gnostička evanđelja (scribd)
# Tot

Thoth
**Tot** je egipatski bog koji se predstavlja s glavom ibisa ili majmuna. On je bog Mjeseca i mudrosti. Ponekad su ga Egipćani prikazivali i s papirusom i "tintom" za pisanje. Prema Theodoru Hopfneru, Egipćani su pisali Thothovo ime ḏḥwty. To znači "onaj koji nalikuje ibisu". Druga su mu imena **Thoth**, **Tahuti**, **Tehuti**, **Zehuti**, **Techu**,**Tethu**, **Thot** i **Thout**.

## Uloga Thotha

Egipćani su vjerovali da je Thoth izumio egipatsko pismo te ga smatraju zaštitnikom pisara. Rođen je iz Setove glave, iako neki mitovi kažu da mu je otac Geb, ili Ra. Bog je mudrosti, znanja, astronomije, geometrije, matematike i umjetnosti.

Noću Thoth zamjenjuje Raa, boga Sunca, Mjesecom. Nakon smrti Egipćanina, on mjeri srce s nojevim perom da bi točno procijenio pravednost smrtnika prije njegove smrti, odnosno Anubis nadgleda razliku težine srca i nojeva pera, a Thoth ga zapisuje, a poslije toga Anubis ili Thoth prihvaćaju pokojnika koji najprije treba prođi suđenje da bi potom, ako je cijelog svog života bio pravedan te dobar, otišao u raj, no, ako je bio nepravedan i zao, ide u svijet gdje ga čeka Neman, koja će ga pojesti. Spasio je Izidina sina Horusa od smrti. Jedan mit govori da je Thoth izumio kalendar sa 365 dana. Grci su Thotha smatrali Hermesom. Vjerovalo se u postojanje udruženog Hermesa i Thotha.

## Vanjske veze

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Tot** |
# Sveta knjiga velikog nevidljivog Duha

**Sveta Knjiga Velikog Nevidljivog Duha**, netačno zvana **Koptsko evanđelje po Egipćanima** (iako potpuno različita od Evanđelja po Egipćanima), je apokrifni spis nastao među Setovim gnosticima u Egiptu.

Traktat pred­stavlja setijanski tip mitološkog gnosticizma. Spis sam o sebi kaže da ga je sastavio veliki Set, a uredio učitelj Eugnost i Agapetik. Nastao je negdje u 2. vijeku.

Dve veoma slične verzije ovog spisa su otkrivene u okviru knjižnice Nag Hamadi: u trećem i četvrtom kodeksu.

## Sadržaj

Sadržaj spisa je gnostička kozmogonija, antropologija i eshatologija setovskog smjera. Spis prikazuje život Setov analogno načinu na koji novozavjetna evanđelja prikazuju život Isusov, uključujući njegovu pretpovijest, podrijetlo nje­gova sjemena, Setov silazak na zemlju, i njegova djela spasenja, naročito kroz krštenje.

U spisu se kroz inkantancije, diskursivno neartikulisane sekvence glasova, daju navodna skrivena imena Nebeskog Oca. U završnici manuskripta se iznosi da je data knjiga skrivena s nadom da će jednom dospeti u ruke izabranog roda:

> »Veliki Set napisao je ovu knjigu slovâ u stotinu i trideset godina. Pohranio ju je na planini zvanoj Charaxio, kako bi, u poslednje doba /.../ došao i otkrio tu neiskvarenu, svetu rasu velikoga spasitelja, i one koji će prebivati s njima u ljubavi, i velikog, nevidljivog, Svetog Duha, i Njegova Jedinorodnoga Sina, i Večnu Svetlost, ...«
>
>

## Reference

## Povezano

* Apokrif

## Vanjske veze

* Holy Book of the Great Invisible Spirit (gnosis.org)