Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Isusove parabole

Prizor iz priče o bludnom sinu.
Prizor iz priče o dobrom Samarićaninu.
**Isusove parabole** (**poređenja** ili **prispodobe**) su kratke alegorijske priče kojima je Isus primerima iz svakodnevnog života prenosio duhovne pouke. Isusove parabole (priče) i aforizmi (izreke) su decenijama kružile od usta do usta pre nego što su zapisane i uključene u jevanđelja, te predstavljaju najraniju hrišćansku tradiciju o Isusu. Isusove alegorične priče se smatraju najautentičnijim delom predanja.

Parabole (heb. מָשָׁל *mashal*) su bile uobičajen način izražavanja za Stari zavet i jevrejsku duhovnu tradiciju uopšte. I sam Isus se obilato koristio tim načinom izražavanja. U Novom zavjetu imao oko 40 Isusovih alegorijskih priča i one se uglavnom nalaze u tri sinoptička jevanđelja, po Mateju, Marku i Luki. U Evanđelju po Jovanu nema parabola, ili ih ima veoma malo.

Iako je u razgovorima sa sveštenicima i svojim učenicima upotrebljavao i apstrakne teološke izraze, Isus je seoskom stanovništvu Palestine govorio u slikama iz njihove svakodnevnice. Kada su ga učenici pitali zašto narodu govori u poređenjima, Isus je odgovorio: "*Vama je dano da znate tajne carstva Božjeg, a onima napolju sve u pričama biva*" (Marko 4:11). Jer oni "*gledajući ne vide i slušajući ne čuju niti razumeju*" (Matej 13:11-13). Stoga je Isus u razgovoru sa običnim narodom koristio poređenja kao metod podučavanja.

Poređenja su slikoviti govor razumljiv tadašnjem vremenu. Isus govori obično u prezentu o stvarima koje se u prirodi i životu ljudi redovno događaju, imaju vanvremensko značenje. On ukazuje na zajedničke veze između svakodnevnice i duhovne stvarnosti Kraljevstva Božjeg. Kao što se pastir raduje pronađenoj ovci, tako se Bog raduje zbog jednog pokajanog grešnika.

Snaga parabole je u reagovanju slušatelja. U parabolama se pojavljuju neočekivani trenuci različiti od uobičajene ljudske logike npr. u priči o radnicima u vinogradu. Mnoge priče završavaju pitanjem i dopuštaju slušatelju, da sam odluči koji će put odabrati. Isus želi, da se slušatelji prepoznaju u poređenjima, da prepoznaju što ne valja u njihovom životu i da zauzmu novi, drugačiji stav od dosadašnjeg.

Neke priče pozivaju na budnost, na očekivanje Božjeg Kraljevstva. Takve su npr. priča o deset devojaka i priča o stražaru. Mnoge su priče kritike sveštenika i bogataša, u prilog odbačenih i prezrenih ljudi iz nižih slojeva. Takve su na primer: priča o fariseju i cariniku, priča o bogatoj budali, priča o bogatašu i ubogom Lazaru itd.

## Izvori

## Povezano

* Istorijski Isus
* Isusove izreke
* *Amore e rabbia*

## Vanjske veze

* List of biblical parables Arhivirano 2006-01-07 na Wayback Machine-u
* Another list, slightly different and only of the synoptic Gospels
* Jewish Encyclopedia: Parable
* Catholic Encyclopedia: Parable
* PBS: Frontline: From Jesus to Christ: The Parables
* Parables of Jesus at WikiChristian Arhivirano 2011-08-07 na Wayback Machine-u
# Zastava Škotske

Zastava Škotske
**Zastava Škotske** poznata je i kao **Križ Sv. Andrije** ili **The Saltire**. Sastoji se od bijelog Andrijinog križa u obliku slova X na plavoj (azurnoj) podlozi. Prema predanju, Sveti Andrija, zaštitnik Škotske, razapet je na takvom križu koji je zbog toga po njemu i nazvan.

Kao simbol Škotske Andrijin se križ prvi put pojavljuje u 12. stoljeću, točnije 1180. godine za vrijeme vladavine Vilima I. Škotskog. Zastava s Andrijinim križem na plavoj podlozi po nekim izvorima potječe iz 15. stoljeća, dok se prva ilustracija zastave nalik današnjoj pojavljuje oko 1542. u djelu Sir Davida Lyndsaya od Mounta "Registar škotskih grbova".

Godine 1606. zastava Škotske i zastava Engleske ujedinjene su u novu zastavu, "zastavu Unije" (*Union Flag*), kasnije zastavu Ujedinjenog Kraljevstva, kojoj je 1801. dodan još i križ Svetog Patrika, simbol Irske.

## Povezano

* Grb Škotske

## Reference
# Avijacija

**Avijacija** (**zrakoplovstvo** ili **vazduhoplovstvo**) je organizacija i djelatnost vezana uz letenje zrakoplova i iskorištavanje zračnog prostora, a sačinjava skup svih zrakoplova s letačkim i neletačkim osobljem, pomoćnim i specijalnim institucijama i osobljem, te uređajima za kontrolu i pomoć pri zračnom prometu.

Najčešće se dijeli na:

* civilno zrakoplovstvo, koje se dalje dijeli na:
	+ javni zračni transport;
	+ sportsko zrakoplovstvo;
	+ poslovno zrakoplovstvo;
	+ zrakoplovstvo za posebne svrhe te
* vojno zrakoplovstvo.

Ponekad u pojam zrakoplovstva ulaze letjelice, osoblje i instalacije iz oblasti astronautike.

## Povezano

* Kronologija avijacije
# Dmitar Zvonimir

**Dmitar Zvonimir** (1075. - 20. april 1089.), hrvatski kralj.

Dmitar Zvonimir je bio ban, vojvoda i kralj Hrvatske. Prvi put se javlja u izvorima kao vladar sjeverne Hrvatske, tj. Slavonskog banata ili dukata. Da bi ojačao svoj položaj i učvrstio dobre odnose sa Arpadovićima, Zvonimir sklapa zaruke sa Jelenom (zvanom Lijepa), kćerkom ugarskog kralja Bele I, a sestrom Gejze i Vladislava. Na ovaj način je Zvonimir na sebe navukao njemačkog cara koji šalje markgrofa Ulrika 1063 zajedno sa Karantancima na njegove posjede 1063. Oni zauzimaju Slavonski banat, ali i Dalmaciju. Godine 1064. Zvonimiru je priznat slavonski banat, a on je uspio 1064-1067. da se vrati u posjed. Do 1070. godine Zvonimir se proširio i na Hrvatsko primorje. Obzirom da je bio najistaknutiji, hrvatski kralj Petar Krešimir IV Zvonimira imenuje za svoga savladara i nasljednika. Godine 1076. Dmitar Zvonimir je postao hrvatski kralj. Zvonimir se približio Rimu i izdejstvovao priznanje kraljevske titule. Papa Grgur VII mu je poslao vladarske znake (insignije): zastavu, mač, žezlo i krunu, a to je značilo i zaštitu Hrvatske od strane papinske vlasti.

Kralj Zvonimir je umro 1089. godine. Pitanje načina na koji je umro hrvatski kralj Dmitar Zvonimir jedno je od kontroverznijih u hrvatskoj historiografiji. Jedni smatraju da je Zvonimir umro prirodnom smrću, a drugi da je ubijen. Postavka o nasilnoj smrti zasniva se na priči u kojoj su Hrvati ubili svoga kralja protiveći se njegovom pozivu da, po papinu nalogu, krenu u križarski rat. Ta vijest je u 14. vijeku ugrađena u hrvatsku redakciju Ljetopisa popa Dukljanina, kao i u neka kasnija djela. Pristalice postavke o prirodnoj smrti kralja Zvonimira radije se služe savremenim izvornim podacima, realnoj postavci izvora iz 1089. koji pominje da je kralj 'nedavno umro'. Najzad i križarski ratovi će započeti kasnije, nekoliko godina poslije Zvonimirove smrti, tako da je pominjani izgovor za uboistvo kralja bespredmetan.

Kralj Zvonimir je imao sina Radovana. Očito je umro prije svoga oca. Zvonimirova kćerka Klaudija se udala za karinskog župana Vinišu Lapčanina.

Čuvena Baščanska ploča, pisana glagoljicom oko 1100, nađena u Baškoj na ostrvu Krku 1851, govori o darovanju hrvatskog kralja Dmitra Zvonimira opatiji sv. Lucije u Jurandvoru.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Dmitar Zvonimir (1075. - 1089.)** | Nasljednik:
 |
| **Petar Krešimir IV. (1058. - 1074.)** | **Stjepan II (1089. - 1091.)** |
# 1075.

*Ovo je članak o godini 1075.*

|  |  |
| --- | --- |
| Milenijum:
 | 2. milenijum
 |
| Vjekovi:
 | 10. vijek – **11. vijek** – 12. vijek
 |
| Decenija:
 |  1040-e  1050-e  1060-e  – 1070-e –  1080-e  1090-e  1100-e  |
| Godine:
 | 1072 1073 1074 – **1075** – 1076 1077 1078
 |

1075.. po kalendarima
| Gregorijanski
 | 1075.. (MLXXV) |
| Ab urbe condita
 | 1828.
 |
| Islamski
 | 467–468.
 |
| Iranski
 | 453–454.
 |
| Hebrejski
 | 4835–4836.
 |
| Bizantski
 | 6583–6584.
 |
| Koptski
 | 791–792.
 |
| Hindu kalendari
 |
| • *Vikram Samvat* | 1130–1131.
 |
| • *Shaka Samvat* | 997–998.
 |
| • *Kali Yuga* | 4176–4177.
 |
| Kineski
 |
| • Kontinualno
 | 3711–3712.
 |
| • 60 godina
 | Yin Drvo Zec (od kineske Ng.) |
| Holocenski kalendar
 | 11075.
 |
| p • r • u |
| Podrobnije: Kalendarska era |

Godina **1075.** (**MLXXV**) bila je redovna godina koja počinje u četvrtak po julijanskom kalendaru.

## Događaji

* februar – Papa Grgur VII drži crkevni koncil na kome je donesen ukaz protiv svjetovne investiture.
* april – Papa Grgur VII objavljuje *Dictatus Papae* (Govori Pape ili Hildebrandovi diktati), u kome tvrdi da papa ima autoritet na svjetovnim isto kao i nad duhovnim vladarima.
* 10. 6. – Prva bitka kod Langensalze: Rimsko-njemački car Heinrich IV nanosi poraz saksonskim pobunjenicima i pacificira Saksoniju.
* Turci Seldžuci zauzimaju Jeruzalem kojim su dotada vladali Fatimidi.
* Pobuna earlova: Tri engleska earla dižu ustanak protiv kralja Williama I (William Osvajač), što predstavlja posljednji značajniji čin otpora Normanima nakon osvajanja Engleske.
* Anund Gårdske svrgnut s mjesta kralja Svealanda nakon čega se kralj Håkan Crveni od Gothenlanda proglašava kraljem Švedske.
* Trupe vijetnamske dinastije Ly pod Lý Thường Kiệtom uspješno brane Vijetnam od invazije kineske dinastije Song.
* Shen Kuo, kineski polimat i velikodostojnik u službi dinastije Song rješava dugogodišnji granični spor sa kitanskom dinastijom Liao; tokom sastanka sa izaslanstvom kineskog cara cara Daozonga na planini Yongan (kraj suvremenog Pingquana u Hebeiju), koristeći materijal u diplomatskim arhivama, uspješno opovrgava sve kitanske navode i uspostavlja staru kinesku granicu.
* Dovršena budistička Tripitaka u verziji kitanske dinastije Liao (približan datum).

## Rođenja

* 9. 6. – Lotar III, sveti rimski car (u. 1137)
* Sveti Magnus Erlendsson (u. 1116 ili 1117)
* Adelaide del Vasto (u. 1118)
* Orderic Vitalis, redovnik i historičar (približan datum)

## Smrti

* 10. 6. – Ernst od Austrije (r. 1027)
* 2. 8. – Patrijarh Jovan VIII od Konstantinopola
* 4. 12. – Anno II, nadbiskup Kölna
* 19. 12. – Edith od Wessexa, engleska kraljica, supruga Edwarda Ispovjednika
* Jovan Ksifilin, bizantski historičar
* Bleddyn ap Cynfyn, kralj Gwynedda
* Petar Krešimir IV, kralj Hrvatske

## Reference
# Predsjednik

**Predsjednik** (tuđica: **prezident**) je naziv za osobu koja predsjedava (predsjedavajući, predsjedatelj) nekoj skupini (kolektivu, organizaciji) ili nekom skupnom tijelu. Funkcije predsjednika je da usmjerava rad organizacije ili tijela kojeg vodi i kojem predsjeda, donosi odluke, a može imati i reprezentativnu ulogu (predstavljanje organizacije ili tijela prema trećima).

U kontekstu politike, odnosno državnog uređenja, pojam predsjednik redovito označava predsjednika države (bez obzira što postoji i predsjednik vlade, parlamenta i drugi).

Latinska riječ za predsjednika je *praesidens*, nastala od glagola *praesidere*, što znači *sjediti na čelu*. Od tud i sinonim *prezident*.
# Camille Saint-Saëns

| Camille Saint-Saëns |
| --- |
|  |
| Biografske informacije |
| Rođenje | 9. listopada 1835.  Pariz, Francuska |
| Smrt | 16. prosinca 1921.  Alger, Alžir (tada  Francuski Alžir) |
| Pravac | **kasni romantizam** |
| Supružnik | Marie-Laure Truffot |
| Djeca | André Saint-Saëns Jean-François Saint-Saëns |
| Rodbina | Jacques-Joseph-Victor Saint-Saëns (otac) Françoise-Clémence Collin (majka) |
| Profesionalne informacije |
| Obrazovanje | Konzervatorij u Parizu |
| Instrumenti | klavir, orgulje |
| Zanimanje | kompozitor, dirigent |
| Opus |
| Mentori | François Benoist Jacques-Fromental Halévy |
| Učenici | Gabriel Fauré |
| Karijerna postignuća |
| * profesor na *École Niedermeyer*
* član *Institut de France*
 |
| Znamenita djela |
| * *Danse macabre* (tonalna pjesma, 1874.)
* *Samson et Dalila* (opera, 1877.)
* Simfonija br. 3 ("Orguljaška") (simfonija, 1886.)
* *Le carnaval des animaux* (suita, 1887.)
 |
| Nagrade |
| * Kraljevski viktorijanski orden (1902)
* *Légion d’honneur* (1913)
 |
| Inspiracija |
| proširi
Od
* Franz Liszt, Jean-Philippe Rameau, Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart
 |
| proširi
Na
* Gabriel Fauré, Maurice Ravel
 |

**Camille Saint-Saëns** (Pariz, 9. 10. 1835. - Alžir, 16. 12. 1921.), francuski kompozitor.

Rođen je u Parizu, a nakon tri mjeseci umire mu otac. Majka i njezina sestra brinule su se za njega i po njihovoj volji mali je Camille naučio svirati klavir. Bio je "enfant prodige". Prva mu je kompozicija za klavir objavljena 22. ožujka 1839. Godine 1842. počeo je polaziti kod svog novog učitelja, Camille-Maria Stematya, koji je zahtjevao da drže ruke na ploči postavljenoj ispred tipkovnice, tako da sva energija dolazi iz ruku i prstiju, a ne iz ruke.

S 10 godina, mali je Camille održao svoj prvi koncert: "Koncert za klavir br. 15" od Mozarta, neki djelovi od Händela, Bacha, te je rekao da želi jednu od Beethovenovih sonata odsvirati napamet.

Sa 16 godina objavljuje svoju prvu simfoniju. Njegova druga simfonija (objavljena 1853.) bila je pravi uspjeh. I kritičari i drugi skladatelji bili su začuđeni njezinom ljepotom. Slavni skladatelj Hector Berlioz komentirao je to ovako : Il sait tout, mais il manque d'inexpérience (Zna sve, ali fali mu neiskustvo).

Radio je u razno raznim crkvama kao orguljaš. Od 1861. do 1865. podučavao je djecu. Godine 1875. ženi se s Marie-Laure Truffot, koju napušta nakon 3 godine

Godine 1886. objavljuje *3. simfoniju* i *Karneval životinja* (*Le carneval des Animaux*).

Godine 1908. je ušao u povijest i kao autor prve filmske glazbe, nakon što su ga angažirali tvorci filma *Ubojstvo vojvode od Guisea*. Iako je film bio nijem, Saint-Saënsova glazba - izvođena bilo od orkestra ili gramofona - je bila sinkronizirana s radnjom.

Umire od upale pluća 1921.
# Alfred Dreyfus

| Alfred Dreyfus |
| --- |
| {{{opis}}} {{{opis}}}
 |
| **Karijera** |
| **Služba** | artiljerija
 |
| **Čin** | potpukovnik
 |
| **Važnije bitke** | \*prvi svjetski rat
* Bitka za Verdun
* Druga bitka na Aisnei
 |
| **Rod vojske** | Francuska vojska
 |

**Alfred Dreyfus**, (9. listopada 1859 - 12. srpnja 1935.), francuski časnik

Godine 1894., u antisemitskom ozračju stvorenom napisima u tisku i javnosti, od strane francuske protuobavještajne službe otkriven je akt špijunaže nepoznatog časnika u korist Njemačke. Tragovi su upućivali na Generalštab francuske vojske u kojem je kapetan Alfred Dreyfus bio jedini Židov. Usprkos tome što nije bilo stvarnih dokaza za inkriminacije za koje su ga optužili, isti je uhićen i osuđen na doživotni zatvor na Vražjem otoku, (Francuska Gvajana).

Iste je godine pukovnik M.G. Picquart, šef protuobavještajne službe, otkrio pravog krivca, majora M. Eszterhazyja, ali mu je vodstvo generalštaba zabranilo daljnju akciju, Eszterhazyija oslobodilo krivice, a pukovnika Picquarta premjestilo u Tunis.

Istina je ipak prodrla u javnost, te su mnoge poznate osobe onog vremena stale u obranu Alfreda Dreyfusa, među ostalima i poznati pisac Emile Zola koji je 1898. u svome otvorenom pismu optužio članove generalštaba za "jedan od najgorih pravnih zločina u povijesti". Emile Zola je zbog toga pisma osuđen na godinu dana zatvora zbog čega se sklonio u Englesku.

Zolino pismo je je podijelilo cjelokupnu francusku javnost na demokratski i konzervativni tabor. U Francuskoj je došlo do antisemitskih izgreda, a mjestimice i do krvavih progona *dreyfusarda* (pristaša revizije procesa Alfredu Dreyfusu). Uslijed svih tih događaja Francuska se našla 1898 na rubu građanskog rata. Iste godine je otkriveno da je dokument koji je teretio Dreyfusa krivotvoren. Krivotvoritelj pukovnik Henry priznao je djelo te se ubio u zatvoru, a M. Eszterhazy je pobjegao u London. Nova vlada je 1899 naredila reviziju procesa, no usprkos očitim činjenicama koje su oslobađale A. Dreyfusa, isti je od strane vojnog suda opet oglašen krivim, ali je uz određene olakotne okolnosti osuđen na 10 godina zatvora. Nedugo potom ga je predsjednik republike pomilovao, a godine 1906 je izvršena nova revizija procesa na kojem je Alfred Dreyfus potpuno rehabilitiran, promaknut u majora te odlikovan ordenom Legije časti. Sudjelovao je u Prvom svjetskom ratu i 1918 promaknut u potpukovnika.

Među njegovim potomcima su francuska glumica Julie Dreyfus i američka glumica Julia Louis-Dreyfus.
# Léopold Sédar Senghor

|  |
| --- |
| Leopold Sedar Sengor Léopold Sédar Senghor |
|
*Leopold Sedar Sengor 1987.* |
| Biografija |
| Datum rođenja
 | (9-oktobra-1906)1906. oktobra 9. **Nevažeći dan** |
| Mesto rođenja
 | Joel ( Senegal)
 |
| Datum smrti
 | 20. decembar 2001.
 |
| Mesto smrti
 | Normandija ( Francuska)
 |
| Veroispovest
 | rimokatolik
 |
| Politička partija
 | Socijalistička partija Senegala
 |
| Mandat(i) |
| 1. predsednik Senegala
 |
| Trenutna funkcija
 |
| Funkciju obavlja od 6. septembar 1960 — 31. decembar 1980.
 |
| Prethodnik
 | *niko* |
| Naslednik
 | Abdou Diuf
 |
| uredi  |

**Leopold Sedar Sengor** (Joal, 9. oktobar 1906. - Normandija, 20. decembar 2001.), je bio afrički vođa, prvi predsednik nezavisnog Senegala, pesnik, političar i osnivač Senegalskog demokratskog bloka. Reformirao je afrički socijalizam, ostavši u dobrim odnosima sa Francuskom i zapadnim silama. Napisao je nekoliko knjiga, a za jednu od njih je predgovor napisao čak Žan-Pol Sartr.

Vladao je od 6. septembra 1960. do 31. decembra 1980. U 80-im godinama njegova politika nije imala uspeha. Predao je vlast svom premijeru koji je na vlasti bio od 1981. do 2000. Dana 1983. Leopolda su pitali da se pridruži Francuskoj akademiji. Osnovao je pokret Negritude koji se borio za ukidanje uticaja kolonizatora na afričke narode.

Umro je u 95. godini, u Normandiji, a pokopan je u rodnom mestu.

## Reference

## Literatura

* Armand Guibert & Seghers Nimrod (2006), *Léopold Sédar Senghor*, Paris (1961 edition by Armand Guibert).
* Sources from this article were taken from the equivalent French article fr:Léopold Sédar Senghor.
* János Riesz: *Leopold Sedar Senghor. Der afrikanische Aufbruch im 20. Jahrhundert.* Peter Hammer Verlag, Wuppertal 2006, ISBN 3-7795-0047-7.

## Vanjske veze

* Biography and guide to collected works: African Studies Centre, Leiden
* Histoire des Signares de Gorée du 17ie au 19ie siécle. Poèmes de Léopold Sédar Senghor
* Biographie par l'Assemblée nationale
* Biographie par l'Academie française Arhivirano 2006-10-04 na Wayback Machine-u
* Sangonet Arhivirano 2008-12-03 na Wayback Machine-u
* Biblioweb Arhivirano 2006-03-09 na Wayback Machine-u
* Vidéo et enregistrements sonores de Senghor Arhivirano 2007-10-23 na Wayback Machine-u
* Discours de réception de Valéry Giscard d'Estaing le 16 décembre 2004 Arhivirano 2006-07-20 na Wayback Machine-u
* Préface par Léopold Sédar Senghor à l'ouvrage collectif sur Le Nouvel Ordre Économique Mondiale édité par Hans Köchler (1980) (facsimilé)
* Semaine spéciale Senghor à l'occasion du centenaire de sa naissance
* Texte sur le site de Sudlangues Arhivirano 2011-07-20 na Wayback Machine-u Mamadou Cissé, «De l’assimilation à l’appropriation: essai de glottopolitique senghorienne»
* Page on the French National Assembly website
* L. Sedar Senghor a Paris entre les deux guerres
# Pio XII

| Pio XII. Pius XII
 |
| --- |
|   |
| Pravo ime
 | Eugenio Maria Giuseppe Giovanni Pacelli
 |
| Papinstvo počelo
 | 2. ožujka 1939.
 |
| Papinstvo završilo
 | 9. listopada 1958.
 |
| Prethodnik
 | Pio XI. (1922. - 1939.)
 |
| Nasljednik
 | Ivan XXIII. (1958. - 1963)
 |
| Rođen
 | 2. ožujka 1876. Rim, Italija
 |
| Umro
 | 9. listopada 1958. Castel Gandolfo, Italija
 |
| Ostali pape imena Pio
 |

**Pio XII.** (Rim, 2. ožujka 1876. - Castel Gandolfo, Italija, 9. listopada 1958.), rođen kao Eugenio Pacelli, bio je papa od 1939. do svoje smrti 1958. godine. Njegov pontifikat je koincidirao s drugim svjetskim ratom i prvim desetljećima hladnog rata, što je bila podloga za kasnije kontroverze koje se tiču odnosa Vatikana i Rimokatoličke crkve prema Trećem Reichu i Holokaustu.

## Povezano

* Pio XII i Holokaust
* Katolička crkva i ustaše

## Reference

## Vanjske veze

* Critical Online Edition of the Nuncial Reports of Eugenio Pacelli (1917–1929) Arhivirano 2019-06-20 na Wayback Machine-u
# Andrija Matijaš Pauk

| Andrija Matijaš |
| --- |
| **Karijera** |
| **Čin** |  General bojnik (posthumno)
 |
| **Ratovi** | Rat u Hrvatskoj Rat u Bosni i Hercegovini
 |
| **Važnije bitke** | Operacija Maslenica Operacija Skok-1 Operacija Zima '94. Operacija Skok-2 Operacija Ljeto '95. Operacija Oluja Operacija Južni potez
 |
| **Rod vojske** | Hrvatska kopnena vojska
 |
| **Jedinice** | 4. gardijska brigada "Pauci"
 |

**Andrija Matijaš "Pauk"** (31. srpanj 1947 - 9. listopad 1995.) bio je hrvatski vojskovođa, poznat po važnoj ulozi, odnosno uspjesima koje je postigao u Domovinskom ratu i Ratu u Bosni i Hercegovini.

Vojničku karijeru je započeo u JNA, nakon što je završio podoficirsku školu za oklopno-mehanizirane jedinice u Banja Luci. Na početku rata u Hrvatskoj se priključio Hrvatskoj vojsci te je sudjelovao u borbama na Baniji prije nego što je imenovan za zapovjednika samostalne satnije pri 4. gardijskoj brigadi, te je sudjelovao u borbama na dubrovačkom ratištu. Od zarobljenih tenkova i drugih oklopnih vozika je 1992. godine stvorena Oklopna bojna, a Matijaš imenovan za njenog zapovjednika. Matijaš, koji se isticao izuzetnom hrabrošću i spremnošću da neposredno sudjeluje u borbama, je tokom operacije Maslenica ranjen tri puta u jednom danu. Godine 1994. je imenovan za načelnika stožera 4. gardijske brigade, te je sudjelovao u nizu operacija u zapadnom dijelu BiH, koje su HV-u kasnije omogućile izvođenje operacije Oluja. Krajem srpnja 1995. je imenovan zamjenikom zapovjednika brigade, a bio je među prvim hrvatskim vojnicima koji su 5. kolovoza ušli u Knin. Potom je sudjelovao u ofenzivnim operacijama koje su dovele do razbijanja srpskih snaga u zapadnom dijelu BiH.

Tokom posljednje od njih, operacije Južni Potez, 4. gardijska brigada je 9. listopada zauzela Mrkonjić-Grad. Matijaš je, međutim, poginuo neposredno pred ulaz u grad. U počast popularnom suborcu, brigada je dobila ime "Pauci", a grad, koji je tokom sljedećih nekoliko mjeseci bio pod hrvatskim nadzorom (sve do povlačenja u skladu sa Daytonskim sporazumom) je nosio ime *Matijaševo*. Uz Matijaševu smrt se, međutim, u srpskim izvorima povezuje i smrt nekoliko stotina zarobljenih srpskih vojnika i civila u Mrkonjić-Gradu, a koji su pripadnici 4. brigade navodno počinili u znak odmazde zbog pogibije svog zapovjednika.

## Dužnosti

* 1991. - zapovjednik samostalne satnije
* 18. lipnja 1992. - zapovjednik Oklopne satnije 4. gardijske brigade HV-a;
* 10. studenog 1992. - zapovjednik Oklopne bojne 4. gardijske brigade HV-a;
* 1. listopada 1993. - načelnik oklopnih postrojbi 4. gardijske brigade HV-a;
* 1. listopada 1994. - načelnik stožera 4. gardijske brigade HV-a;
* krajem srpanja 1995. - zamjenik zapovjednika 4. gardijske brigade HV-a;

### Činovi

* 5. svibnja 1992. - **bojnik**,
* stožerni brigadir
* general bojnik - čin mu je dodjeljen posmrtno

### Odlikovanja

General-bojnik Andrija Matijaš-Pauk odlikovan je:

* Redom kneza Domagoja,
* Redom bana Jelačića, (posmrtno)
* Redom Nikole Šubića Zrinskog
* Spomenicom domovinskog rata.

## Izvori
# Sava Mrmak

| Sava Mrmak |
| --- |
| Sava Mrmak 1963. godine |
| Biografske informacije |
| Rođenje | (1929-marta-04)4. marta 1929. Zemun,  Jugoslavija |
| Smrt | 9. oktobra 2002. (dob: 73) Beograd,  SR Jugoslavija |
| Profesionalne informacije |
| Zanimanje | režiser |
| Znamenita djela |
| *Poslednji čin* *Odlazak ratnika, povratak maršala* *Misija majora Atertona* |

**Sava Mrmak** (4. mart 1929 - 9. oktobar 2002) bio je srpski televizijski režiser, najpoznatiji kao autor brojnih dokudrama (TV drama i miniserija) vezanih uz historiju Jugoslavije i Srbije, a koje je režirao za Radioteleviziju Beograd i Televiziju Sarajevo.

## Izabrana filmografija

* *Čovek koji je bombardovao Beograd* (1976) \* *Metak u leđa* (1976)
* *Crni dani* (1977)
* *Husinska buna* (1980)
* *Slom* (1981)
* *Španac* (1982)
* *Poslednji čin* (1982)
* *Operacija Teodor* (1982)
* *Dani AVNOJ-a* (1983)
* *Banjica* (1984)
* *Odlazak ratnika, povratak maršala* (1986)
* *Misija majora Atertona* (1986)
* *Četrdeset osma - Zavera i izdaja* (1988)
* *Smrt gospođe ministarke* (1991)
* *Kraj dinastije Obrenović* (1995)

## Vanjske veze

* Sava Mrmak na sajtu IMDb