Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Posudba glasa

Posuđivači glasova u sijeraleonskoj radijskoj soap operi *Izgubljeno i nađeno* (*Atunda Ayenda*).
Glumci izvode sinkronizaciju televizijske emisije u Kini dok posjetioci gledaju, 1987.
**Posudba glasa** (također **glasovna gluma**), umijeće glasovne sinkronizacije ili davanja glasova radi prikaza lika odnosno uloge ili pružanja informacija publici ili korisniku. Primjeri posudbe glasa uključuju animirane, izvanscenske, izvanekranske ili nevidljive likove u raznim djelima, uključujući igrane filmove, sinkronizirane filmove na stranom jeziku, animirane kratkometražne filmove, televizijske programe, reklame, radiodrame (audiodrame), komedije, videoigre, lutkarske priredbe, zabavne vožnje, zvučne knjige i dokumentarce. Posudba glasa radi se i za manje ručne audioigre.

Izvođači, tj. osobe koje posuđuju glasove, nazivaju se *posuđivači glasa* ili *glasovni glumci*. Njihove uloge mogu uključivati i pjevanje, premda se katkad za pjevački glas određenog lika angažira na kastingu drugi posuđivač glasa. Posudba glasa je u nekim zemljama prepoznata kao specijalizirana dramska profesija, npr. u Britaniji koja ima dugu tradiciju izvedbe radiodrama na BBC-u.

Posuđivači glasa se također koriste za snimanje fragmenata individualnih semplova koje kompjuter zatim izvodi u plejbeku pri automatskim priopćenjima.

## Povezano

* lista kanadskih posuđivača glasova
* lista meksičkih posuđivača glasova
* National Audio Theatre Festival
* *Avanture u glasovnoj glumi*
* *Magija iza glasova*
* *Znam taj glas*

## Izvori

## Vanjske veze
# Šajini

| Šajini
 |
| --- |
| Šajiniclass=notpageimage| Šajini na karti Hrvatske
 |
| Županija
 | Istarska županija
 |
| Općina/Grad
 | Barban
 |
|  |
| Geografske koordinate
 |
|  - z. š.
 | 45.032 N
 |
|  - z. d.
 | 13.944 E
 |
|  |
| Stanovništvo - - - - - - -(2001 / 2011 / 2021)
 |
|  - Ukupno
 | 177
 |
|  - Broj domaćinstava
 | 59
 |
|  |
| Pošta
 | 52207 Barban
 |
| Pozivni broj
 | +385 052
 |
| Autooznaka
 | PU
 |

**Šajini** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Barban, Istarska županija.

## Stanovništvo

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 177 stanovnika te 59 obiteljskih kućanstava.

Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.

## Reference

Šajini su 1944. godine spaljeni i ubijeno je 53 ljudi-staraca, žena i djece od strane njemačko -talijanske vojske
# Valentinovo

**Valentinovo**, **Dan sv. Valentina** ili **Dan zaljubljenih** je međunarodni praznik koji se obilježava 14. veljače.

Oni koji slave ovaj praznik daju voljenim i dragim ljudima poklone, cvijeće, slatkiše, igračke, balone i posebne čestitke (često u obliku srca) s pjesmama, ljubavnim izjavama ili ljubavnim željama — Valentine.

## Legende o podrijetlu

Najpoznatija teorija o nastanku ovog praznika potječe iz Rima, još dok je kršćanstvo bilo potpuno nova i mlada religija, živio je svećenik Valentin. Tadašnji car, Klaudije I., naredio je svim vojnicima da se niti slučajno ne smiju ženiti ili zaručivati jer je držao da se vojnici (kao oženjeni ili zaručeni muškarci) neće htjeti boriti u njegovim ratovima, već će radije ostajati kod kuće sa svojim obiteljima. Svi svećenici odlučili su poštovati ovu carevu odluku, pa nisu više htjeli vršiti sam obred vjenčanja. Međutim, svećenik po imenu Valentin oglušio se na carevu odluku i počeo je potajno održavati ceremonije vjenčanja svih mladih parova koji su to željeli, sve dok ga vlasti nisu ulovile i bacile u tamnicu. 14. veljače (večer uoči rimskog proljetnog blagdana Luperkalija) svećeniku Valentinu odrubili su glavu. Nedugo nakon smrti narod ga je proglasio svecem, a kada se u Rimu učvrstilo kršćanstvo, svećenstvo je odlučilo spojiti blagdan Luperkalija i smrt Svetog Valentina u jedan. Odredili su da će se novi praznik slaviti 14. veljače, na dan Valentinove smrti, a ime su mu dali u spomen na ovog sveca. Naravno da postoje i druge teorije o porijeklu ovog praznika, pa se tako mogu pronaći teze da potječe od nekih poganskih obreda, dok druge pak govore kako se u srednjovjekovnim vremenima vjerovalo da se ptice počinju pariti 14. veljače, pa otuda običaj slanja "Valentinovskih" čestitki. Ipak, najvjerojatnije je da Valentinovo postoji u spomen na svećenika Valentina.

## Čestitka za Valentinovo

Najstariju čestitku za Valentinovo napisao je francuski vojvoda Charles Orleanski. Namjenio ju je svojoj supruzi dok je bio u zatočeništvu u Engleskoj. Simbol je Valentinova i Kupid, starorimski bog ljubavi. Često se prikazuje kako drži luk i strijelu jer se vjeruje da se onaj koga on pogodi svojom čarobnom strelicom odmah zaljubi. Svake se godine za Valentinovo pošalje oko bilijun čestitaka, a nešto više pošalje se jedino za Božić. Valentinovo je, uz Majčin dan, dan i kada se kupuje najviše cvijeća. Svake godine djevojke i žene širom svijeta na Valentinovo zajedno dobiju oko 50 milijuna ruža. U Veronu, rodni grad Romea i Julije, svake godine pristigne oko tisuću ljubavnih pisama za Juliju. U Americi, zanimljivo, čak 15 posto čestitaka za Valentinovo djevojke pošalju same sebi.

## Reference
# Prezbiterijanstvo

**Prezbiterijanstvo** ili **prezviterijanstvo** je naziv za različite kršćanske crkve koje se temelje na kalvinističkoj teološkoj tradiciji unutar protestantizma te su organizirane po načelu prezbiterijanske crkvene uprave. Prezbiterijanska teologija u pravilu naglašava suverenitet Boga, autoritet Svetog pisma i nužnost Božje milosti kroz vjeru u Krista.

Prezbiterijanstvo se razvilo uglavnom u Škotskoj te je potvrđeno kao crkvena vlast u Škotskoj Zakonom u Uniji 1707. Većina prezbiterijanaca koji danas žive u Engleskoj su dijelom škotskog porijekla, a prezbiterijanstvo se također proširilo u Sjevernoj Americi zahvaljujući Škotima i škotsko-irskim doseljenicima. Prezbiterijanske denominacije u Škotskoj koriste teologiju Calvina i njegovih neposrednih nasljednika, iako postoji široki raspon teoloških pogleda u suvremenom prezbiterijanstvu.

Moderno prezbiterijanstvo svoje institucionalne korijene vuče od vremena Škotske reformacije. Lokalnim kongregacijama upravljaju sjednice predstavnika kongregacije, a skupštinsko načelo se koristi i na drugim razinama odlučivanja (Prezbiterij, Sinod i Opća skupština). U teoriji, u prezbiterijanstvu ne postoje biskupi (episkopi); neke prezbiterijanske grupe u Istočnoj Evropi, pak, imaju biskupe. Funkcija starješine je još jedna specifičnost prezbiterijanstva: to su posebno zaređeni laici koji sudjeluju u upravljanju parohijama/župama i odlučivanju na svim razinima. Funkcija đakona je, pak, usmjerena prema brizi za članove crkve, njihove porodice i zajednice. U nekim kongregacijama aktivni starješine i đakoni služe mandat od tri godine pa se potom rotiraju. Funkcije pastora, starješine i đakona započinju sa zaređenjem; jednom kada je pastor zaređen, može zadržati titulu do kraja života. Osoba može istovremeno biti i starješina i đakon.

Korijeni prezbiterijanstva su u evropskoj/europskoj Reformaciji u 16. vijeku, gdje je posebno značajan uticaj/utjecaj Calvinove Geneve. Većina reformiranih crkava koje potiču iz Škotske su ili prezbiterijanske ili kongregacionalističke po svojoj organizaciji.

Dio prezbiterijanaca je u 20. vijeku/stoljeću igrao važnu ulogu u ekumenskom pokretu, uključujući Svjetski savez crkava. Mnoge prezbiterijanske denominacije su pronašle načine saradnje/suradnje sa drugim reformiranim crkvama kao i hrišćanima/kršćanima drugih tradicija, posebno kroz Svjetsku zajednicu reformiranih crkava. Neke prezbiterijanske crkve su ušle u uniju sa drugim crkvama, pogotovo kongregacionalističkim, luteranskim, anglikanskim i metodističkim.

## Vanjske veze

* Presbyterian Heritage and History Center
* Presbyterian & Reformed Publishing
# Kuala Lumpur

| Kuala Lumpur كوالا لومڤور |
| --- |
|  |
|  **ZastavaPečat** |
| Nadimak: "KL" |
| Moto: *Maju dan makmur* (engleski: Progress and Prosper) |
| Kuala LumpurPoložaj u Maleziji |
| Koordinate: (1.)\_region: ﻿ / ﻿ |
| Opći podaci |
| Zemlja | Malezija |
| Država | Federalna Teritorija |
| Historija |
| osnovan | 1857. |
| dobio status grada | 1972. |
| postao Federalna Teritorija | 1974. |
| Uprava |
| Gradonačelnik (*Datuk Bandar*) | Datuk Abdul Hakim Borhan od 14.12. 2006. |
| Geografija |
|  • Grad | 243,65 km2 (9407 sq mi) |
|  • Nadmorska visina | 21,95 |
| Stanovništvo (2007.) |
|  • Grad | 1,887,674 (1,) |
|  • Gustoća | 7388/km2 (19.135/sq mi) |
|  • Metro | 7,2 miliona |
|  • demonim | KL-iti / Kualalumpurci |
| Ostale informacije |
| Vremenska zona | MST (UTC+8) |
|  • Letnje (DST) | nema (UTC+8) |
| Poštanski broj | 50xxx to 60xxx 68xxx |
| prosječno solarno vrijeme | UTC + 06:46:48 |
| Nacionalni pozivni broj | 03 |
| Oznaka registarskih tablica | Wxx  (za sva vozila osim tzaksije)  HWx  (samo za taksije)  |
| ISO 3166-2 | MY-14 |
| Web | Official Kuala Lumpur Website |

**Kuala Lumpur** (izgovara se /ˈkwɑːləlʊmˈpʊər/, malajski  /kwɑlɑlʊmpʊ/  i lokalno {{IPA|/kwɑləlʊmpɔili-ili čak  /kɔlɔmpɔ/ ), je glavni i najveći grad Malezije. Samom gradu, s površinom od oko 244 km2, je procijenjeno 1,6 miliona stanovnika godine 2006. Širi Kuala Lumpur, također poznat kao Dolina Klang, je urbana aglomeracija od 7,2 miliona. To je najbrže rastuća metropolitanska oblast u državi, kako po broju stanovnika tako i po ekonomskim pokazateljima.

Kuala Lumpur je sjedište Parlamenta Malezije, što je čini nacionalnom zakonodavnom prijestolnicim. U gradu su nekada bili i sjedišta izvršne i sudske grane federalne vlasti, ali su se ona preselila u Putrajayu od 1999. Dio federalnih sudova je ostao u glavnom gradu. Službena rezidencija malezijskoj kralja - Istana Negara, se također nalazi u Kuala Lumpuru. Grad također služi kao kulturno i ekonomsko središte Malezije, s obzirom da je prijestolnica, ali i grad od primata. Kuala Lumpur je rangiran kao grad gama svijeta i jedini globalni grad u Maleziji.

## Gradovi - pobratimi

* Ankara, Turska
* Kazablanka, Maroko
* Esfahan, Iran
* Malacca, Malezija (15.4. 1989.)
* Mašhad, Iran (oktobar 2006.)
* Osaka, Japan

## Izvori

## Vanjske veze

* Official Kuala Lumpur Website Arhivirano 2007-05-07 na Wayback Machine-u
* Kuala Lumpur City Hall Arhivirano 2011-03-20 na Wayback Machine-u
* ITIS Kuala Lumpur Arhivirano 2020-12-17 na Wayback Machine-u
* Putni vodič vezan za temu Kuala Lumpur na Wikivodiču
# Deewangee

| दीवानगी Deewangee |
| --- |
| omot DVD-izdanja |
| Režija | Anees Bazmee |
| Producent | Nitin Balaji |
| Scenario | Anees Bazmee Neeraj Pathak Humayum Mirza |
| Uloge | Ajay Devgan Akshaye Khanna Urmila Matondkar |
| Muzika | Ismail Darbar |
| Fotografija | Pushan Kripalani |
| Montaža | Ashfaq-Sarvar |
| Studio | Neha Arts |
| Premijera | 25. oktobra 2002 (2002-10-25) |
| Trajanje | 169 min. |
| Zemlja |  Indija |
| Jezik | hindi |
| Budžet | 15 cr |
| Bruto prihod | 30 cr |

Deewangee (hindi: दीवानगी; srpskohrvatski: *Ludilo*) je indijski triler film snimljen 2002. godine na hindiju u režiji Aneesa Bazmeeja. Predstavlja remake hollywoodskog filma *Primal Fear*. Protagonist, koga tumači Akshaye Khanna, je mladi i uspješni advokat, specijaliziran za krivično pravo i poznat po tome što nikad nije izgubio slučaj. Radnja prikazuje kako ga angažira prijatelj (čiji lik tumači Ajay Devgan) optužen za ubistvo muzičkog magnata, a za koga se ispostavi da pati od sindroma podvojene ličnosti. Devgan, kome je to bila prva uloga negativca u karijeri, je za svoj nastup dobio nagradu Filmfare.

## Uloge

* Ajay Devgn ... Taran/Ranjit Bharadwaj
* Akshaye Khanna ... Raj Goyal
* Urmila Matondkar ... Sargam
* Farida Jalal ... Mrs. Goyal (Raj's mother)
* Tiku Talsania ... Ratan (Raj's uncle)
* Suhasini Mulay ... a Judge
* Seema Biswas ... a Psychiatrist
* Rana Jung Bahadur
* Vijayendra Ghatge ... Ashwin Mehta
* Mohan Kapoor
* Nirmal Pandey ... Abhijeet Mehta
* Anil Nagrath
* Tanaz Currim ... Yana
* Nishigandha Wad
* Suresh Oberoi ... Mr. Bhullar
* Madan Joshi
* Neelam Kothari
* Sonu
* Deepak Bhatia
* Mazhar Khan

## Izvori

## Vanjske veze

* *Deewangee* na sajtu IMDb
# Parsi (narod)

Tradicionalno vjenčanje Parsa
Suvremena obitelj Parsa
**Parsi** (dosl. "Perzijanac") su etničko-vjerska zajednica porijeklom iz Irana. Većina naroda danas živi u Indiji i zoroastrijske su vjere. Prema legendi, Parsi potječu iz Horasana, regije na sjeveru Iranskoj visoravni. Iz Irana u Indiju emigrirali su tijekom srednjeg vijeka. Etnonim *Parsi* se rabi od 17. stoljeća.

Smatra sa da broje oko 110.000 pripadnika. Nakon indijske nezavisnosti stečene 1947. godine brojni od njih su se raselili po svijetu. Prema indijskom popisu iz 2001. godine, u Indiji je živjelo 69.601 Parsa, uglavnom u Mumbaiju. U susjednom Pakistanu ih živi oko 3000. Dijaspora uključuje 6500 Parsa u Sjedinjenim Državama, 5000 u Britaniji, 4500 u Kanadi, 300 u Singapuru i Australiji, 150 u Hong Kongu, te 80 u Keniji. Na Zapadu su poznati po svom humanitarnom radu.

## Značajne osobe

* Freddie Mercury
* Zubin Mehta
* John Abraham
* Homai Vyarawalla, prva indijska fotonovinarka
* Persis Khambatta
* Dorab Patel
* Feroze Gandhi
* Homi J. Bhabha
* Homi N. Sethna
* Jamsetji Tata, otac indijske industrije
* Neville Wadia
* obitelj Tata
* obitelj Godrej
* obitelj Wadia
* Muhammad Ali Jinnah
* Rattanbai Petit
* Sam Hormusji Framji Jamshedji Manekshaw
* Jal Cursetji
* Aspy Engineer
* Fali Homi Major

## Veze

* Irani, druga zoroastrijska zajednica u Indiji, podrijetlom iz Irana

## Izvori

## Vanjske veze

* (`en`) UNESCOPARZOR - UNESCO projekt o Parsima
* (`en`) Kuhinjski recepti naroda Parsa Arhivirano 2009-02-11 na Wayback Machine-u
* (`en`) Knjige o Parsima

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Parsi** |
# Deiva Magan

*Ne treba miješati sa Devar Magan.*

| Deiva Magan |
| --- |
|  |
| Režija | A. C. Tirulokchandar |
| Producent | Periyanna |
| Scenario | A. C. Tirulokchandar |
| Predložak | *Ulka*; autor: Nihar Ranjan Gupta |
| Uloge | * Sivaji Ganesan
* Jayalalitha
* Major Sundarrajan
* M. N. Nambiar
 |
| Muzika | M. S. Viswanathan |
| Fotografija | Thambu |
| Montaža | B. Kandasamy |
| Distribucija | Shanthi Films |
| Premijera | 5. septembra 1969 (1969-09-05) |
| Zemlja |  Indija |
| Jezik | tamilski |

Deiva Magan (srpskohrvatski: *Božanski sin*) je indijski igrani film snimljen 1969. na tamilskom jeziku u režiji A. C. Tirulokchandara. Predstavlja adpataciju drame *Ulka* bengalskog pisca Nihara Ranjana Gupte. Radnja prikazuje kako su se dva brata-blizanca, djeca uglednog pravnika, razdvojila jer je jednom od braće bilo nagrđeno lice, te kako se nakon mnogo godina nastoje ponovno spojiti. U filmu je uloge oca i dvojice braće tumačio Sivaji Ganesan, koji se smatra jednim od najuglednijih tamilskih glumaca. *Deiva Magan* je predstavljao prvi film na tamilskom jeziku koji je postao službeni indijski kandidat za Oscara.

Godine 1976. je snimljen remake na hindiju pod naslovom *Bairaag*, a 1985. i na kannada jeziku pod naslovom *Thayi Mamathe*.

## Izvori

## Literatura

* Dhananjayan, G. (2014). *Pride of Tamil Cinema: 1931 to 2013*. Blue Ocean Publishers.

## Vanjske veze

* *Deiva Magan* na sajtu IMDb
# Ariane (film)

| Ariane |
| --- |
| Režija | Paul Czinner |
| Producent | Seymour Nebenzahl Ernst Wolff |
| Scenario | Paul Czinner Carl Mayer |
| Predložak | *Ariane, jeune fille russe*; autor: Claude Anet |
| Uloge | * Elisabeth Bergner
* Rudolf Forster
* Annemarie Steinsieck
* Theodor Loos
* Hertha Guthmar
* Nicolai Wassiljew
* Alfred Gerasch
 |
| Muzika | Leo Witt Richard Strauss |
| Fotografija | Adolf Schlasy Fritz Arno Wagner (van špice) |
| Montaža | Herbert Selpin |
| Premijera | 20. februara 1931 (1931-02-20) |
| Trajanje | 83 min. |
| Zemlja |  Njemačka |
| Jezik | njemački |

Ariane je njemački crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Paula Czinnera i premijerno prikazan početkom 1931. godine. Predstavlja adaptaciju romana *Ariane, jeune fille russe* francuskog pisca Claudea Aneta. Protagonistica, čiji lik tumači Elisabeth Bergner je 17-godišnja gimnazijalka iz Züricha koja se za vrijeme boravka u Berlinu upozna i zaljubi u starijeg plejboja čiji lik tumači Rudolf Forster. Iste je godine napravljen verzija na engleskom pod naslovom *The Loves of Ariane*, a 1932. na francuskom pod naslovom *Ariane, jeune fille russe*.

Billy Wilder je 1957. godine u Hollywoodu snimio remake u obliku romantične komedije pod naslovom *Love in the Afternoon*.

## Literatura

* Fred Gehler *Ariane*. In Günther Dahlke, Günther Karl (Hrsg.): *Deutsche Spielfilme von den Anfängen bis 1933. Ein Filmführer.* Henschel Verlag, 2. Auflage, Berlin 1993, S. 248 f. ISBN 3-89487-009-5

## Izvori

## Vanjske veze

* *Ariane* na sajtu IMDb
* Šablon:Filmportal
* Ariane in deutsche-kinemathek.de
# Džidu Krišnamurti

Džidu Krišnamurti
**Džidu Krišnamurti** (1895 – 1986) je bio poznati filozof i pisac, indijskog porekla. Govorio je o duhovnosti, meditaciji, samospoznaji, ljudskim odnosa i pozitivnoj promeni u globalnom društvu.

Krišnamurti je rođen 12. maja 1895. godine u bramanskoj porodici u Madanapalu, u Indiji, u kojoj se hranilo isključivo vegetarijanski. Otac mu je bio činovnik britanske kolonijalne uprave i član Teozofskog društva. Njegovi roditelji su imali jedanaestoro dece, od kojih je samo šest preživelo detinjstvo. On je bio slabo, bolešljivo i „sanjareće“ dete, koje su učitelji i otac redovno tukli, držeći ga umno poremećenim. Kao dete je imao čudna iskustva, „videći“ sestru nakon njene smrti, kao i majku, koja je umrla kada mu je bilo deset.

1909. u četrnaestoj godini je sreo Čarlsa Vestera Lidbitera na plaži ispred sedišta Teozofskog društva u Adjaru, Indija. Od tada ga podižu Ani Besant i Lidbitera, predvodnika Teozofskog društva, koji su verovali da je on „vozilo“ za očekivanog „Svetskog Učitelja“. Sa 34 godine je stekao slavu i status mesije, kada ga je Teozofsko društvo proglasilo za inkarnaciju Maitreje Bude. Kasnije se usprotivio ovoj ideji, i raspustio međunarodnu organizaciju, Red zvezde, osnovanu da je podrži. Ostatak života je proveo objavljujući knjige i držeći besede širom Indije, Evrope i SAD. Napisao je više knjiga, među kojima „Prva i poslednja sloboda“ (*The First and Last Freedom*), „Jedina revolucija“ (*The Only Revolution*) i „Krišnamurtijeva beležnica“ (*Krishnamurti's Notebook*). Pored toga, objavljen je i velik broj njegovih beseda. Sa devedeset godina je govorio Ujedinjenim nacijama o miru i svesnosti. Nagrađen je mirovnom medaljom UN 1984. godine. Poslednju besedu održavao je u Madrasu, u Indiji, januara 1986, mesec dana pre smrti, u svom domu, u Ojai, u Kaliforniji.

Njegove pristalice, putem organizacija u Indiji, Engleskoj i SAD, okupljenih oko njegovog učenja, i dalje objavljuju njegove mnogobrojne knjige i besede širom sveta, na raznim jezicima.

## Vanjske veze

* (`sh`) Besputno putovanje Jiddua Krishnamurtija
* (`sh`) J. Krišnamurti: Jedina Revolucija Arhivirano 2013-06-24 na Wayback Machine-u
* (`sh`) J. Krišnamurti, Duh i Sloboda (scribd)
* (`en`) Beyond the Mind Arhivirano 2009-03-09 na Wayback Machine-u - A new website discussing the central themes of his talks.
# Sijamski blizanci

| Sijamski bluanci |
| --- |
|  |
|  |
| Slika koja prikazuje Changa i Enga Bunker, cca. 1836 |
| Specijalnost | Medicinska genetika |
| Klasifikacija i eksterni resursi |
| ICD-10 | O33.7, Q89.4 |
| ICD-9 | 678.1, 759.4 |
| DiseasesDB | 34474 |
| eMedicine | ped/2936 |
| MeSH | D014428 |

**Sijamski blizanci** su identični blizanci čija su tijela spojena in utero. Predstavljaju rijedak fenomen, te se procjenjuje da se događa između jednog u 50.000 i jednog od 100.000 poroda, s time da je njihova vjerojatnost nešto viša u Jugozapadnoj Aziji i Africi. Oko polovice su mrtvorođenčan, a manji dio se rađa sa deformacijama koji im život čine nemogućim. Preživlajava ih oko 25%. Fenomen je češći među ženskom nego muškom djecvu, u odnosu 3:1.

Postoje dvije terorije koje nastoje objasniti porijeklo sijamskih blizanaca. Prva teorija je *fisija*, u kojoj se oplođena jajna stanica djelomično dijeli. Druga i više prihvaćena teorija je fuzija, pri kojoj se oplođena jajna stanica u potpunosti dijeli, ali matične stanice (koje traže istovresne stanice) pronalaze matične stanice na drugom blizancu i tako ih spajaju. Sijamski blizanci dijele isti horion, placentu i amniotičku vreću, iako te karakteristike nisu vezane isključivo za srasle bluance, te se također mogu pronaći kod monozigotskih ali ne-sraslih blizanaca koji dijele te strukture u in utero.

Najpoznatiji par sijamskih blizanaca su bili Chang i Eng Bunker (Thai: อิน-จัน, In-Chan) (1811–1874), tajlandska braća rođena u Sijamu (današnji Tajland). Oni su putovali sa crikusom P. T. Barnuma te su nastupali pod imenom Sijamski blizanci (engleski: *Siamese Twins*. Chang i Eng su bili povezani sa tkivom, mesom i zajedničkom jetrom. U suvremeno doba bi ih relativno lako razdvojili. S obzirom na rijetkost fenomena, i slavu braće, po njima je izraz "sijamski blizanci" dobio ime.

## Izvori

## Vanjske veze

* Types and social history of conjoined twins Arhivirano 2005-10-25 na Wayback Machine-u
* Conjoined Twins Arhivirano 2012-01-09 na Wayback Machine-u - slideshow by *Life magazine*
* The site of the medical Saudi team responsible for numerous successful separation surgeries Arhivirano 2006-02-22 na Wayback Machine-u
* Eng and Chang - The Original Siamese Twins; The University of North Carolina at Chapel Hill, The North Carolina Collection Gallery
* The Human Marvels: A Historical Reference Site run by J. Tithonus Pednaud, Teratological Historian
* Cases of conjoined and incomplete twins Arhivirano 2006-06-10 na Wayback Machine-u
* Clara and Alta Rodriguez, joined at the pelvis and successfully separated in 1974 at Children's Hospital of Philadelphia by surgeons including C. Everett Koop
* National Library of Medicine: Selected Moments in the History of Conjoined Twins
* Emedicine article
* Facts About Multiples: Conjoined Records and stats Arhivirano 2009-10-15 na Portuguese Web Archive-u
# Engirundho Vandhaal

| எங்கிருந்தோ வந்தாள் |
| --- |
| Režija | A. C. Tirulokchandar |
| Producent | K. Balaji |
| Scenario | A. C. Tirulokchandar A. L. Narayanan (dijalozi) **sinopsis**: Gulshan Nanda |
| Uloge | Sivaji Ganesan Jayalalithaa K. Balaji Nagesh |
| Muzika | M. S. Viswanathan |
| Fotografija | Masthan M. Viswanath Rai |
| Montaža | B. Kandhasamy |
| Studio | Sujatha Cine Arts |
| Distribucija | Sujatha Cine Arts |
| Premijera | 29. oktobra 1970 (1970-10-29) |
| Zemlja |  Indija |
| Jezik | tamilski |

Engirundho Vandhaal (tamilski: எங்கிருந்தோ வந்தாள்) je indijski film snimljen 1970. godine na tamilskom jeziku u režiji A. C. Tirulokchandara. Predstavlja remake, odnosno tamilsku verziju bollywoodskog (hindi) filma *Khilona* koji se paralelno snimao iste godine. Radnja prikazuje kako duševno bolesnom pjesniku porodica, u pokušaju da ga izliječi, porodica angažira kurtizanu koja treba glumiti njegovu suprugu.

## Reference

## Vanjske veze

* *Engirundho Vandhaal* na sajtu IMDb
* Engirundho Vandhaal na YouTubeu