Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Božićni otok

| Teritorija Božićnog otokaChristmas Island  Christmas Island Territory  |
| --- |
|

Zastava |
| **Himna:** "*Advance Australia Fair*" |
|  |
| Glavni grad | Flying Fish Cove ("The Settlement") |
| Najveći grad | glavni\_grad |
| Službeni jezici | engleski (*de facto*) |
| Etničke skupine  | 70% Kinezi, 20% Evropljani, 10% Malajci |
| Demonim(i) | Božićnootočani Božićnoostrvljani |
| Vlada | Federalna ustavna monarhija |
|  |
| • Kraljica Australije  | Elizabeta II |
| • Generalni guverner Commonwealtha Australija  |  Quentin Bryce |
| • Administrator  | Neil Lucas PSM JP |
| • Predsjednik pokrajine  | Gordon Thompson |
|  |
| Teritorija Australije |
|  |
| • Suverenitet prenesen na Australiju |  1957 |
|  |
| Površina |
| • Ukupno | 135 km2 |
| Stanovništvo |
| • Procjena za 2009 | 1,402 (n/a.) |
| • Gustoća | 10.39 /km2 (n/a.) |
| Valuta | Australijski dolar (AUD) |
| Vremenska zona | UTC+7 |
| Pozivni broj | 61 |
| Veb-domena | .cx |

**Teritorija Božićnog otoka** je mala, nesamoupravna teritorija Australije koja se nalazi u Indijskom oceanu, 2360 km sjeverozapadno od Pertha u Zapadnoj Australiji i 500 km južno od Jakarte u Indoneziji. Na njoj živi oko 1500 stanovnika, pretežno smještenih u naseljima na sjevernom dijelu otoka: Settlement, Silver City, Kampong, Poon Saan, and Drumsite. Ima posebnu prirodnu topografiju te se za nju zanimaju naučnici i prirodnjaci zbog velikog broja endemskih vrsta flore i faune koji su bili evoluirali u izolaciji i bez ljudskog upliva. Dok je u prošlosti bilo rudarske aktivnosti, danas 65 % površine (koja iznosi 135 kvadratnih kilometara) danas predstavlja nacionalni park s drevnim i netaknutim kišnim šumama.

Karta Božićnog otoka
Otok je bio otkrivan više puta, ali su ga Britanci formalno anektirali tek godine 1888. kada je na njemu osnovano prvo stalno naselje od strane rudara s Kokosovih otoka. Za vrijeme drugog svjetskog rata otok su okupirali Japanci. Otoci su predani Australiji godine 1957.

Na otoku danas živi oko 1600 ljudi, od toga 70 % Kineza, 20 % Evropljana i 10 % Malajaca. Po vjeri su 36 % budisti, 25 % muslimani, 18 % kršćani, 15 % taoisti.

Glavna ekonomska aktivnost na otoku je rudnik fosfata, a australska vlada planira na njemu sagraditi lansirni centar za svemirske letjelice.

Božićni otok je omiljeno odredište ilegalnih imigranata na putu za australsko kopno, zbog čega je australska vlada Johna Howarda godine 2001. odlučila Božićni otok isključiti iz australske migracijske zone.

## Literatura
# Australijska antarktička teritorija

| Australijska antarktička teritorija Australian Antarctic Territory |
| --- |
| Koordinate: ﻿ / ﻿ |
| **Država** |  Australija
 |
| **Australski vanjski teritoriji** | Australijska antarktička teritorija
 |
|  |
| **Površina**  |
|  - **Ukupna** | 5 950 000 km²
 |
|  |
| **Stanovništvo** |
|  - **Područje utjecaja** | oko 1 000
 |
|  |
| **Vremenska zona** | UTC (UTC)
 |
| **Pozivni broj** | +672
 |
| Karta
 |
| Pozicija Australijske antarktičke teritorije na karti Antarktike Pozicija Australijske antarktičke teritorije na karti Antarktike |

**Australijska antarktička teritorija** (engleski: *Australian Antarctic Territory*, akronim: **AAT**) je vanjski australski teritoriji na Antarktici.

## Geografija

*Australijska antarktička teritorija* ima ukupnu površinu od 5 950 000 km² i niti jednog stalnog stanovnika, osim povremenih istraživača po naučnim bazama čiji se broj kreće oko 1 000.

*Australijska antarktička teritorija* je fizički podjeljena na dva dijela; veći **Zapadni sektor** koji ima 5 950 000 km². On se prostire između 45 ° i 136° geografske dužine i **Istočnog sektora** između 142° - 160° geografske dužine, koji je manji, ima svega 0.90 km². Između ta dva sektora prostire se jezičac francuske Adeline zemlje.

Baza Davis
Najviši vrh *Argus Dome* visok 4 093 m nalazi se u *Zapadnom sektoru*, u *Istočnog sektora* je najviša *Planina McClintock* (3 492 m).

## Historija

Velika Britanija anektirala je Viktorijinu zemlju 9. januara 1841., a nakon tog i Enderbijevu zemlju tokom 1930., ali je već 1933. sva svoja prava prenijela na Australiju, predavši joj prostor između 45° i 160° geografske dužine.

Spor oko Adeline zemlje sa Francuskom rješen je 1938. tako da je ona postala Francuska. Svoju prvu istraživačku stanicu - *Mawson* Australija je osnovala 13. februara 1954. na Enderbijevoj zemlji.

## Reference

## Vanjske veze

* *Australian Antarctic Territory* na portalu Australian Government Arhivirano 2012-07-22 na Wayback Machine-u (`en`)
# Kokosovi otoci

| Teritorija Kokosovih OtokaCocos (Keeling) Islands Territory of the Cocos (Keeling) Islands |
| --- |
|  |
| Glavni grad | West Island |
| Najveći grad | Bantam (Home Island) |
| Službeni jezici | engleski (*de facto*) |
| Demonim(i) | Kokošani |
| Vlada | Federalna ustavna monarhija |
|  |
| • Queen  | Elizabeta II |
| • Administrator  | Neil Lucas |
| • Predsjednik Pokrajine  | Mohammad Said Chongkin |
|  |
| Teritorija Australije |
|  |
| • anektirani od Britanskog Imperija  |  1857 |
| • transferiran pod australijsku kontrtolu  |  1955 |
|  |
| Površina |
| • Ukupno | 14 km2 |
| Stanovništvo |
| • Procjena za jul 2009 | 596 (n/a.) |
| • Gustoća | n/a /km2 (n/a.) |
| Valuta | Australijski dolar (AUD) |
| Vremenska zona | UTC+6½ |
| Pozivni broj | 61 891 |
| Veb-domena | .cc |

Teritorija **Kokosovih (Keelingovih) otoka**, također poznatih kao **Kokosovi otoci** (engleski: *Cocos Islands*) i **Keelingovi otoci** (engleski: *Keeling Islands*), predstavljaju teritoriju Australije. Sastoje se od dva atola s 27 korlajnih otoka. Otoci se nalaze u Indijskom oceanu, negdje na pola puta između Australije i Šri Lanke, na 12° 30´00“S, 96° 50´00“E.

Otoke je godine 1609. otkrio William Keeling, po kome su dobili i ime. Ostali su nenastanjeni sve do početka 19. vijeka kada je nekoliko britanskih porodica na njima osnovalo plantaže i dovelo ropsku radnu snagu iz Indonezije i Afrike. Otoke je godine 1836. posjetio HMS Beagle s Charlesom Darwinom koji je proučavao atole, njihov nastanak i prirodne vrste. Godine 1857. otoci su formalno došli pod vlast Britanskog imperija.

Godine 1914. napad njemačke krstarice Emden na britansku telegrafsku stanicu na otocima doveo je do bitke kod Kokosovih otoka - jednog od prvih pomorskih okršaja prvog svjestkog rata. Za vrijeme drugog svjetskog rata tamo se pobunio cejlonski garnizon.

Nakon rata, godine 1955, otoci su prepušteni Australiji, koja je otoku dala manji stepen autonomije. Na njima danas živi oko 600 stanovnika, od čega su 80 % Malajci i sunitski muslimani, a ostatak Evropljani i kršćani.

Na Zapadnom otoku - koji je i glavni grad - postoji asfaltirana poletno-sletna staza te sidrište. Glavna privredna grana je uzgoj kokosa, a odnedavno i turizam. Otoci imaju vlastiti Internet nastavak - .cc.

## Reference

## Vanjske veze

* Cocos (Keeling) Islands Tourism website Arhivirano 2018-11-11 na Wayback Machine-u
* Cocos (Keeling) Islands Arhivirano 2007-05-09 na Wayback Machine-u entry from the CIA World Factbook
* Shire of Cocos (Keeling) Islands
* Noel Crusz, *The Cocos Islands mutiny*, Reviewed by: PETER STANLEY, Principal Historian, Australian War Memorial Arhivirano 2001-09-11 na Wayback Machine-u
# Otoci Koraljnog mora

Teritorija **Otoka Koraljnog Mora** predstavlja vanjski teritorij Australije, koji se sastoji od grupe malih tropskih otoka i grebena u Koraljnom moru, sjeveroistočno od Queenslanda na 18° S 152° E.

Otoci Koraljnog Mora
Imaju oko 30 zasebnih grebena i atola, od kojih su 12 potpuno potopljeni za vrijeme plime, te 51 manjih otoka, od kojih neki imaju vegetaciju. Atoli su različite veličine, te uključuju Greben Lihou - drugi najveći atol na svijetu - koji ima lagunu dužine 100 i širine 30 km, te površine od oko 25000 km². No, sami atoli su vrlo mali površinom, koja iznosi 3 km².

Na otocima nema luka ni pristaništa, nego se koriste vanjska sidrišta. Stalnog stanovništva ni ekonomske aktivnosti nema, dok meterološka stanica na Grebenu Lihou ima stalnu posadu. Postoji i nekoliko svjetionika.

## Vanjske veze

* DOTARS: Coral Sea Islands Arhivirano 2006-04-27 na Wayback Machine-u
* Middleton and Elizabeth Reefs
* Middleton and Elizabeth Reefs - General Arhivirano 2010-12-23 na Wayback Machine-u
* Middleton and Elizabeth Reefs - Biology
# Lista mjesta svjetske baštine u Australiji i Okeaniji

Veliki koraljni greben,satelitska fotografija
Ovo je UNESCO-ov popis mjesta Svjetske baštine u Australiji i Oceaniji.

### Australija

Nacionalni park Uluru Kata Tjuta
* 1981. – Veliki koraljni greben
* 1981. – Nacionalni park Kakadu
* 1981. – Jezerska područja Willandra
* 1982. – Nacionalni parkovi zapadne Tasmanije
* 1982. – Lord Howe
* 1987. – Nacionalni park Uluru Kata Tjuta
* 1987. – Australska kišna šuma Gondwana
* 1988. – Vlažni tropi Queenslanda
* 1991. – Shark Bay
* 1992. – Fraserov otok
* 1994. – Riversleigh i Naracoorte
* 1997. – Otok Heard i otočje McDonald‎
* 1997. – Macquarie Island
* 2000. – Blue Mountains
* 2003. – Nacionalni park Purnululu
* 2004. – Kraljevska izložbena galerija i Carltonovi vrtovi u Melbourneu
* 2007. - Sydneyska opera
* 2010. - Australski kažnjenički lokaliteti
* 2011. - Ningaloo obala
* 2019. - Buđ Bim
* 2025. - Kulturno područje Murujuga

Moai (Uskršnji otok)
### Fidži

* 2013. - Levuka

### Kiribati

* 2010. - Otočje Phoenix

Eksplozija prve H-bombe na atolu Bikini 1954. god.
### Maršalovi Otoci

* 2010. – Područje nuklearnih testova na atolu Bikini

### Novi Zeland

* 1990. – Nacionalni parkovi područja Te Wahipounamu
* 1990. – Nacionalni park Tongariro
* 1998. – Novozelandski subantarktički otoci (Snares, Bounty, Antipodes, Auckland i Campbell)

Mount Cook iznad ledenjaka Fox u NP Westland Tai Poutini (Te Wahipounamu)
### Papua Nova Gvineja

* 2008. - Arheološko nalazište Kuk

### Palau

* 2012. - Otočje Chelbacheb

### Solomonski Otoci

* 1998. – Istočni Renell

### Vanuatu

* 2008. - Područje Roija Mate

## Povezano

* Popis mjesta svjetske baštine u Americi
* Popis mjesta svjetske baštine u Aziji
* Popis mjesta svjetske baštine u Africi
* Popis mjesta svjetske baštine u Europi

## Vanjske veze

* UNESCO Svjetska baština - službene stranice
# Viktorijansko doba

Kraljica Viktorija, 1887. godine
**Viktorijansko doba** (engleski: *Victorian era*) Ujedinjenog Kraljevstva je bio period vladavine kraljice Viktorije (jun 1837 – 22. januar 1901). U ovom periodu pojavio se feministički pokret sufražetkinje, radnički pokret čartizam, povelja o ukidanju ropstva i promene glasačkog prava. Ovaj period Engleske je drugačiji od prethodnih zbog prelaska sa manufakture na industrijalizaciju. Uticaj druge industrijske revolucije čini viktorijansko doba drugačijim od prethodnih godina engleske istorije.

Viktorijanskom erom prelaz sa ograničenog ka opštem pravu glasa započinje 1832. godine kada je izbornom reformom povećan broj birača, tako da na svakog dvadeset i četvrtog stanovnika dolazi jedan birač. Sve do kraja 19. veka pitanje prelaza sa ograničenog na opšte biračko pravo bilo je vezano samo za muškarce. U viktorijanskom dobu žene nisu imale pravo glasa. Kraljica Viktorija je bila protiv pokreta sufražetkinja.

Viktorijansko doba prekida ulogu Ujedinjenog Kraljestva u transatlanskoj trgovini robljem. Britanski parlament zabranio je trgovinu robljem još 1807. godine, ali ropstvo samo po sebi nije ukinuto još 26 godina posle toga. Posedovanje robova konačno je zabranjeno u Ujedinjenom Kraljevstvu 1833. godine. Veliki bogati vlasnici korporacija iz 19. veka bili su direktno povezani sa trgovinom robljem, a njihova zarada je pomogla u građenju pruga, firmi, zgrada i umetnički kolekcija koje postoje i danas. Viktorijansko doba je uspelo da jedno kraljestvo koje se izdržavalo od ropstva, odvede od ropstva ka industrijalizaciji. Kada su ugalj a zatim i nafta postali široko i jeftino dostupni, robovi su postali manje važni jer su izumljene moderne alatke i mašine da zamene ropski rad. Veliki bogati vlasnici korporacija koji su čitavu manufakturu držali na robovima, pristali su da otpuste robove uvođenjem mašina druge industrijske revolucije.

## Povezano

* Viktorijanski moral
* Pax britannica

## Vanjske veze

* Victorians Arhivirano 2016-07-01 na Wayback Machine-u British Library website exploring the Victorian period.
* Victorians.co.uk Victorian Era History Guide.
* Great Victorian Lives – An Era in Obituaries from *The Times*
# Topola

**Topola** je pojam sa više značenja:

* Topola (grad), grad i sedište opštine Topola u Srbiji
* Topola (selo)
* Topola (Banjaluka), u Republici Srpskoj, sjeverno od Banjaluke
* Topola (Pančevo), naselje u Pančevu
* Topola (Jagodina) selo u opštini Jagodina
* Bačka Topola, grad u Vojvodini
* Topola (Bugarska), naselje u Bugarskoj

kao i

* Topola (drvo), drvenasta biljka.
# Kedar

| Kedar/Cedar
 |
| --- |
|  |
| libanski kedar
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Pinophyta  |
| Razred:
 | Pinopsida  |
| Red:
 | Pinales  |
| Porodica:
 | Pinaceae  |
| Rod:
 | Cedrus Trew |

**Kedar** (*Cedrus*) je rod četinara iz porodice borova (*Pinaceae*). Obuhvata 2 vrste, rasprostranjene u visokoplaninskim oblastima Mediterana i zapadnih padina Himalaja. Rod kedar je srodan rodu jela (*Abies*), što se može uočiti u građi šišarki.

## Opis

Biljke rod kedar su visoko zimzeleno drveće, sa širokom i nepravilnom krošnjom kod starijih stabala. Povijenost vrha stabla je karakteristika ovog roda. Četine traju 2—6 godina, mogu biti različitih boja (od žuto-zelene do pepeljast plave), različito raspoređene na kratkim i dugim izdancima. Kratki izdanci (kratkorasti) poseduju do 40 četina sakupljenih u pramenove, dok su na dugim izdancima četine pojedinačne i spiralno raspoređene. Fiziološku starost kedrovi dostižu oko tridesete-četrdesete godine. Cveta u jesen. Muški cvetovi se javljaju u vidu uspravnih šišarki žute boje.

## Klasifikacija

Rod kedrova obuhvata pet taksona:

vrsta *Cedrus deodara* (Roxb.) G.Don.
vrsta *Cedrus libani*, sa četiri taksona
*Cedrus libani* var. *libani* — **libanski kedarCedrus libani* var. *stenocoma* (O.Schwarz) Frankis — **turski kedarCedrus libani* var. *brevifolia* Hook.f. — **kiparski kedarCedrus libani* var. *atlantica* (Endl.) Hook.f. — **atlaski kedar**
Različiti autori različito dele rod *Cedrus* na vrste. Gore prikazana podela na dve vrste, od kojih jedna sadrži četiri varijeteta, je savremeno gledište botaničara. U hortikulturi, ali i u nekim botaničkim radovima, sreće se podela roda na četiri vrste:

*Cedrus atlantica* — atlaski kedar
*Cedrus deodara* — himalajski kedar
*Cedrus libani* — libanski kedar
*Cedrus brevifolia* — kiparski kedar
## Galerija

* četine na kratkom izdanku
* kedrovo drvo

## Reference
# Cer (biljka)

| Hrast cer
 |
| --- |
|  |
| Lišće i žir hrasta cera
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Plantae  |
| Divizija:
 | Magnoliophyta  |
| Razred:
 | Magnoliopsida  |
| Red:
 | Fagales  |
| Porodica:
 | Fagaceae  |
| Rod:
 | *Quercus*  |
| Vrsta:
 | Q. cerris  |
| Dvojni naziv
 |
| Quercus cerris L. |

**Cer** (latinski: *Quercus cerris*) je vrsta bjelogoričnog drveta iz roda hrastova.

## Izgled

Cer je do 40 m visoko drvo brežuljkastih i brdskih te krških šuma.

Kora debla je tamna, debela, uzdužno duboko izbražđena, a dno pukotine je crvenkasto obojeno.

Pupovi su sitni i trajno okruženi nitastim palistićima.

Listovi su 6-12 cm dugi, do 6 cm široki, sa 4-9 ušiljenih lapova na svakoj strani, odozgo tamnozelene boje, sjajni i goli, a odozdo svijetlozeleni, hrapavi i nešto dlakavi.

Plod hrasta cera je žir, kao i kod svih hrastova. Kupula je vrčasta, na vrlo kratkoj stapci, a žir fino uzdužno izbrazdan. Ljuske su na kupuli končasto-čekinjave, savinute na sve strane. Žir dozrije tek u drugoj godini.
# Grm

Šipkov grm.
**Grm** ili **žbun** označava jedan od oblika rasta drvenastih biljaka.

## Ekologija

Grmlja su važna za život ptice. Ćesto su zasađeni u parkovima i vrtovima kao živica.
Mnoge drvenaste biljke mogu se pojaviti kao drvo, ili kao grm. Primjeri su lješnjak drvo / grm ili Siva joha.

Makija je najvažniji ekosistem Mediterana koji se sastoji u glavnom od grmlja.

## Primjeri

|  |
| --- |
| * *Abelia*
* *Aloe*
* *Forsythia*
* *Hebe*
* *Quercus* (Hrast)
* Rosa *(Ruža)*
* *Salix* (Vrba)
* *Sambucus* (zova)
* *Lavanda*
* *Klokoč*
 |
# Cvijet

Cvjetovi
**Cvijet** (ijek.) ili **cvet** (ek.) (latinski: *flos*), biljni izdanak ili dio izdanka s metamorfoznim listovima koji služe spolnom rasplodu. Cvjetovi su prema vegetativnim dijelovima biljaka redovno jasno omeđeni kao zasebne morfološke cjeline. Ima organe za primamljivanje kukaca, npr. pčela ili muha.

Buket-izrezane ili ubrane Cvjetnice, lijepo odabrane zajedno, obično za poklon ili za stavljanje u vazu u svrhu ukrašavanja prostora. Ponekad se buketi sastoje od slatkiša, tkanine, perja i drugih ukrasnih materijala.

## Osnovni dijelovi

* Cvjetište - (lat. *receptaculum*), nosi na sebi ostale dijelove cvijeta, može biti čunjasto prošireno, pločasto prošireno ili vrčasto udubljeno
* Ocvijeće - (lat. *perianthium*), sastoji se od čaške s lapovima i vjenčića s laticama
* Prašnici - (lat. *andreceum*), preobraženi su mikrosporofili, sastoje se od prašničke niti (filamenta), koji na svom vrhu nosi dvije antere ili polenovnice, antere su na filament pričvršćene pomoću veze ili konektiva
* Tučak - (lat. *gyneceum*), može biti samo jedan ili ih ima više, sastavni dijelovi su: plodnica, vrat i njuška tučka

## Spol

Kineski buket cvijeća, djelo kineskog umjetnika Li Songa
Cvijet koji sadrži sve navedene dijelove je dvospolan i ima jasno istaknut vjenčić za primamljivanje kukaca pa se oprašivanje dvospolnih cvjetova vrši pomoću kukaca.

Mnogi cvjetovi kritosjemjenjača, koje su bile u nepovoljnim uvjetima za oprašivanje kukcima, izgubili su vjenčić i postali su jednospolni cvjetovi, što spriječava samooplodnju. Svi cvjetovi golosjemenjača su jednospolni.

## Cvijet kritosjemenjača

Svojim organima za primamljivanje oprašivača aktivno pridonosi uspjehu oplodnje i ne prepušta mikrospore slučaju u procesu oprašivanja. Što više pojedini su se cvjetovi, prilagodili točno određenim vrstama oprašivača i privlače ih bojom, mirisom ili oblikom.

### Cvijet golosjemenjača

Uvijek su jednospolni, pretežno sitni, jednostavno građeni bez ocvijeća. Ženski cvjetovi mnogih četinjača smješteni su u gornjem dijelu krošnje, a muški više u donjem dijelu. Muški cvjetovi su u obliku resa i češera, dok ženski imaju oblik češera.

Rasplodni organi golosjemenjača još ne sudjeluju aktivno u procesu oprašivanja, već mikrospore oslobađaju u slobodnu prirodu pa je pronalaženje i sastajanje mikrospora sa ženskim rasplodnim organima rijetko. Da se taj nedostatak nadoknadi, proizvode se mikrospore u vrlo velikim količinama, što je znatno rasipanje vrlo kvalitetnoga materijala. Zbog toga, rasplodni organi golosjemenjača nisu dostigli organizaciju, koju ima cvijet.

## Reference
# Avenija

Elizejske poljane (Champs-Élysées) u Parizu
**Avenija** (franc. *avenue*), često i bulevar, jest prilazni put do trga, zgrade, dvorca i slično, a takođe i put kojim se dolazi u neki grad. U današnjim gradovima su to bulevari, široke ulice (često s drvoredom) koje povezuju ili vode do nekog važnog dijela grada.

## Reference
# Modre planine

Velike modre planine| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Australija

Modre planineLokacija Modrih planina u Australiji |
| Registriran | 2000. (24. zasjedanje) |
| Vrsta | Prirodno dobro |
| Mjerilo | ix, x |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

**Modre planine** (engleski: *Blue Mountains*) je planinsko područje u New South Walesu, Australija, površine od 11.400 km². Ono čini sjevernu granicu šireg gradskog područja Sydneya, od čijeg središta je udaljeno oko 50 km. Modre planine se protežu zapadno od rijeke Nepean, sve do rijeke Coxs.

Panorama Modrih planina s Echo Pointa, Katoomba

Modre planine svoje ime duguju šumi eukaliptusa koja ga prekriva. Naime, kada se temperatura digne, eterična ulja plavog eukaliptusa (*Eucalyptus saligna*) isparavaju i raspršuju se u zraku tako da ne dopuštaju prodor vidljive svjetlosti, osim plavog spektra koja je najprodornija jer ima najnižu frekvenciju. Zbog toga promatračima krajolik Modrih planina izgleda okupan u plavoj boji.

Modre planine se uglavnom sastoje od pješčane visoravni koja je ispresjecana klancima dubokim i do 760 metara. Prosječna visina planina je od 100 do 1300 metara nadmorske visine. U ovom području obitava oko 160.000 stanovnika, a sjedište lokalne uprave se nalazi u gradovima City of Blue Mountains, City of Hawkesbury, City of Lithgow i Oberonu.

Veći dio ovog područja je uklopljen u "Velike modre planine" u kojem se, na 10.300 km², nalazi sedam zaštićenih nacionalnih parkova i jedan park prirode. Velike modre planine su upisane na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji 2000. godine kao jedinstven primjer evolucijske prilagodbe šume eukaliptusa nakon što se Australijski kontinent odvojio od Gonvane. Velika ekološka raznolikost Australije se odražava i u velikom broju vrsta eukaliptusa koji rastu na ovom području, njih 99. To čini 10% viših biljaka na kontinentu, među kojima je i veliki broj ugroženih (120 vrsta), endemskih (114 vrsta) i evolucijskih relikta, kao što je Australski stribor koji raste na nekoliko mikrolokacija.

* Otisci ruku Aboridžina kod Glenbrooka
* Napušteni rudarski grad srebra, Yerranderie
* Plavi odsjaj doline Jamison
* Špilja nastala erozijom vjetra
* Slap Wentworth

## Reference

## Vanjske veze

* Virtualni obilazak Modrih planina Arhivirano 2011-07-06 na Wayback Machine-u (`en`)
* Službene stranice nacionalnog parka Modre planine (`en`)
# Nacionalni park Uluru Kata Tjuta

Nacionalni park Uluru Kata Tjuta| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Australija

Nacionalni park Uluru Kata TjutaLokacija NP Uluru Kata Tjuta u Australiji |
| Registriran | 1987. (11. zasjedanje) |
| Vrsta | kulturno i prirodno dobro |
| Mjerilo | v, vi, vii, ix |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

**Nacionalni park Uluṟu-Kata Tjuṯa** je nacionalni park u Sjevernom teritoriju Australije, 1431 km južno od Darwina, koji je 1987. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Australiji i Oceaniji.

Karta Nacionalnog parka Uluru Kata Tjuta
Park je osnovan 1987. godine na površini od 1326 km2, a čine ga najveći megalit na svijetu, Uluru) (ranije poznat kao *Ayers Rock*) i veća skupina manjih (36), Kata Tjuta (ranije *Planina Olga*), po kojima je park i dobio ime. Ove stijene tvore sustava vjerovanja jednih od najstarijih ljudskih društava. Tako velika skupina plemena koja žive u okolici vjeruju u Tjukurpa, vjersko tumačenje ovog krajolika, njegove flore i faune i prirodnih fenomena kao djelo božanskih predaka i njihovih putovanja, te predstavlja njihovu neotuđivu baštinu.

U oskudnoj vegetaciji parka obitava 22 vrste autohtonih sisavaca, kao što su: dingo, crveni klokan, skočimiš, nekoliko vrsta šišmiša i dr., ali i nekoliko uvedenih vrsta kao što su: deva, lisica, domaći miš i poljski zec. Zabilježeno je također više od 150 vrsta ptica, te svih 5 vrsta australskih reptila.

Upravljanje parkom je povjereno narodu Anangu (skupni naziv više grupa Aboridžina koji nastanjuju šire područje tog dijela Australije), pa je tako zabranjen pristup i fotografiranje njihovih svetih mjesta na i oko Urulua. Time se kretanje turista ograničava na područje jednog puta oko Urulua, neke odabrane spilje i uspon na vrh. Na velikom dijelu ceste parkiranje je zabranjeno, tako da se promatranje ograničava samo na mjesta koja su označena za parkiranje. Pravila ponašanja za turiste su vrlo restriktivna, a nepridržavanje se kažnjava visokim novčanim kaznama. Tako se zabranjuje znanstveno istraživanje, uzimanje materijala s tla, okupljanje u grupe veće od 15 osoba, ulazak na zabranjena ili ograničena područja i čitav niz drugih aktivnosti. Najvažnije turističko naselje je Yulara.

* Uluru iz zraka
* Stijene Ulurua izbliza
* Crteži Aboriđina na Uluruu
* Shematski prikaz geološki povezanih stijena Uluru i Kata Tjuta
* Kata Tjuta

## Vanjske veze

* Službena stranica Nacionalnog parka Uluru–Kata-Tjuta Arhivirano 2008-11-21 na Wayback Machine-u
* AUSTRALIEN-INFO.DE: Opis parka i njegovih znamenitosti