Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Taira no Kiyomori

*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Taira*.*

**Taira no Kiyomori** (japanski: 平 清盛, Taira no Kiyomori? 1118 – 20. mart 1181) bio je japanski vojskovođa i političar iz vremena kasnog Heian perioda, poznat kao osnivač prve vlade pod hegemonijom samuraja u historiji Japana.

Otac mu je bio Taira no Tadamori nakon čije je smrti 1153. godine Kiyomori preuzeo vlast nad klanom Taira. Godine 1156. su on i Minamoto no Yoshitomo, vođa klana Minamoto, ugušili Hōgen ustanak. To ih je učinilo glavnim samurajskim vođama, ali i ljutim suparnicima. Tri godine kasnije, za vrijeme Heiji ustanka, Taira je pobijedio Yoshitomoa koji je tada poginuo, a Taira postao najjači klan. Međutim, Kiyomori se iskazao kao milosrdan prema Yoshitomovim sinovima Yoritomou, Noriyoriju i Yoshitsuneu što će kasnije njegov klan skupo koštati.

Godine 1167. je postao *Daijō Daijin*, glavni ministar i de facto administrator carske vlade. To je izazvalo gnušanje među dvorjanima i službenicima iz tradicionalnih plemićkih kuća. Godine 1171. je Kiyomori uredo brak između cara Takakure i svoje kćeri Taira no Tokuko. Godine 1178. se rodio prvi sin, princ Tokihito. Sljedeće godine 1179. Kiyomori je organizirao coup d'etat i natjerao sve svoje suparnike da napuste dvor, napunio ispražnjene položaje svojim rođacima i zatvorio cara Go-Shirakawu. Konačno je 1180. Kiyomori nbatjerao cara Takakur da abdciria nakon čega je princ Tokihito postao car Antoku.

Tako nagli porast bogatstva i moći klana Taira je izazvao negativne reakcije čak i među njegovim dotadašnjim saveznicima. Princ Mochihito, brat cara Takakure je pozvao pripadnike klana Minamoto na ustanak, što je sredinom 1180. označilo početak Genpei rata. Kiyomori je umro rano početkom sljedeće godine, ostavivši svom sinu Munemoriju vođenje klana koji će biti uništen godine 1185. Prema legendi je na samrti imao tako visoku groznicu da se svatko u njegovoj blizini opekao, te mu se tijelo nakon smrti moralo hladiti nekoliko sati.
# Sugawara no Michizane

Sugawara no Michizane; slika čiji autor Kikuchi Yōsai
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Sugawara*.*
**Sugawara no Michizane** (japanski: 菅原 道真, Sugawara no Michizane? 1. august 845 – 26. mart 903), također poznat kao **Kan Shōjō** (菅 丞相), bio je unuk Sugawara no Kiyotomoja (770–842) (poznatog kao Owari no suke i Daigaku-no kami), odnosno japanski učenjak, pjesnik i političar iz Heianskog perioda. Smatra se jednim od najvećih pjesnika svog doba, a specijalnost mu je bila poezija na kineskom.

Odrastao je u porodici uglednih intelektualaca; otac Sugawara no Koreyoshi je vodio vlastitu školu u kojoj su obrazovali aristokrati. U državnu službu je ušao oko 870. te se istakao diplomatskom korespondencijom, uključujući korejsku državu Balhae. Oko godine 886. je poslan kao guverner u Sanuki, gdje nije imao nekog uspjeha, ali ga je kasnije car Uda brzo unaprijedio nakon što je kritizirao dotle svemoćnog regenta Fujiwara no Mototsunea sa kojim je car došao u sukob.

Njegovo napredovanje, koje je kulminiralo 894. godine, imalo je dalekosežne posljedice po Japan; kada je 894. imenovan za ambasadora, caru je predložio da se prekinu dotadašnja praksa slanja službenih izaslanstva u Kinu. Historičari to tumače time da Sugawara, iako je savršeno poznavao kinesku književnost i pismo, nije bio u stanju izgovarati kineske riječi, pa je, u nastojanju da izbjegne sramotu, predložio prekid odnosa sa Kinom, koristeći kao izgovor evidentno slabljenje dinastije Tang. Car je savjet poslušao, pa su Japan i Kina više vijekova bili bez službenih kontakata.

Nakon što je car Uda umro, Sugawara je došao u nemilost, te ga je suparnik Fujiwara no Tokihira uspio 901. degradirati i poslati na mjesto lokalnog guvernera u zabačenom mjestu Daizafu. Sugawara je dvije godine kasnije umro. Ubrzo nakon toga su se zaredale epidemije, suše, te su umrli sinovi cara Daigoa. Nakon što je carska palača opetovano pogođena gromovima i poplavama, carski dvor je to protumačio bijesom Sugawarinog duha. Kako bi ga umirili, u Kjotu su sagradili šintoističko svetište Kitano Tenman-gū. 70 godina kasnije je Sugawara dobio titulu Tenjin-sama ili *kami* učenjaštva, te se štuje kao božanstvo.

## Reference

## Literatura

* Kitagawa, Hiroshi and Bruce T. Tsuchida (1975). *The Tale of the Heike.* Tokyo. ISBN 0-86008-188-5.
* Morris, Ivan (1975). *The Nobility of Failure: Tragic Heroes in the History of Japan.* London: Secker & Warburg. ISBN 978-0-436-28809-8.
# Divan (književnost)

*Za ostale upotrebe, pogledajte Divan (razvrstavanje).*
**Divan** je zbirka pjesama u književnoj tradiciji islamskih zemalja, napose u perzijskoj, arapskoj i turskoj književnoj baštini, gdje je zapravo jedan od vladajućih žanrova. Divan bi lako mogao biti istovrijednica za *kanconijer* (vidi Petrarcu) ili pjesmaricu.

## Imenica

Riječ *divan* razvila je se već u III. stoljeću eg. (odnosno u 9. stoljeću), ako ne i ranije, iz smisla registra – na arapskom jeziku ديوان‎, dīwān – prema značenju zbirke, pisane zbirke, a posebno zbirke pjesama određenog pjesnika, dakle pjesmarice.

Potom se za vrijeme Zlatnog doba islama to značenje proširilo na sve književnosti muslimanskih naroda.

Izvorna riječ je bila perzijska imenica دیوان‎, divân, preko riječi *dywʾn'* i *dibir*, i označavala je posao pisara i administrativnih organa, to jeste obrada popisa i arhiva.

U 12. stoljecu u arapskoj Španiji i u sjevernoj Africi riječ je dobila zasebno značenje za carinu, tako da je oblik *ad-dīwān*  prešao na staro-španjolskom kao *aduana* da bi u 14. stoljeću postao na talijanskom *dogana* i nakon toga na francuskom *douane*.

U Osmanskom carstvu, divan je označavao skupinu sultanovih savjetnika a potom, u razvoju upravnog sustava u carstvu, sve više i više riječ *divan* je išla u smislu skupćine, sabora, dakle visokog upravnog aparata u državi.
 Na turskom suvremenom jeziku se piše *divan*.

## Povijest žanra

Jedna stranica Bakijevog divana
Neki tvrde da prva uporaba divana u književnom smislu se nalazi u perzijanskom autoru Rudakiju (9. stoljeće), mada među prvim pjesničkim zbirkama u islamskom prostoru imamo preislamskog pjesnika Zuhayra (6. stoljeće), iračko-arapskog Al-Mutanabija i drugih.

Među najznačajnijim primjerima u razvoju žanra imamo:

* Fuzûlî
* Bâkî
* Nef‘î
* Nâbî
* Nedîm
* Şeyh Gâlib

Također bitni su azer Nesîmî i turkijski autor Ališir Navoj (15. stoljeće).

Pojam divana je bio poznat na Zapadu u Srednjem vijeku zahvalivši svjedočanstvima putopisaca, ali ulazi u europske književnost 1827. godine kada Goethe objavljuje svoju zbirku *West–östlicher Divan* (*Zapadno-istočni divan*), napisanu između 1814. i 1819. Ta knjiga je bitna toliko za istočne književnost, koliko za razumijevanje cijelokupnog Goetheovog stvaralaštva. Zatim književnost romantizma će razviti vrlo živu radoznalost prema azijskom lijeposlovlju, u egzotičnom zamahu koji je već bio prisutan u prosvjetiteljstvu a putem kojeg će za vrijeme Beat generacije će se Zapad pozanimati za autore kao Omar Hajjam.

## Svojstva divana

Kroz stoljeća divan je postao strogo standardizirani žanr. U turskom književnom prostoru stvorio se pojam pjesništva po uzorku divana, standardizirana i vezana za dvorac : *divanska književnost*.

## Povezano

* Perzijska književnost
* Arapska književnost
* Turska književnost
# Manuscrit trouvé à Saragosse

| *Manuscrit trouvé à Saragosse* |
| --- |
|  |
| Autor(i) | Jan Potocki |
| Jezik | francuski |
| Žanr(ovi) | pikarski/fantastični/filozofski roman |
| Datum izdanja | 1847 (poljski prijevod) |

Manuscrit trouvé à Saragosse (srpskohrvatski: *Rukopis nađen u Saragossi*) je roman koga je godine 1815. na francuskom jeziku napisao poljski književnik Jan Potocki. Okvirni zaplet započinje za vrijeme Napoleonskih ratova u Španiji, kada neimenovani francuski oficir u Zaragozi pronalazi tajanstveni rukopis za koga se ispostavi da predstavlja memoare Alfonsa von Wordena, valonskog oficira u španskoj službi u 18. vijeku, a u kojima se opisuje njegove bizarne i na trenutke gotovo fantastične pustolovine vezane uz Cigane, Maure, kabaliste i tajna društva. *Rukopis* jd Potocki do svoje smrti napisao u nekoliko verzija, od kojih je integralna verzija na poljskom jeziku objavljena tek 1847. Na sadržaj su značajno uticala iskustva koje je sam Potocki stekao prilikom svojih brojnih putovanja, ali i klasične zbirke priča kao što su *Decameron* i *1001 noć*.

Godine 1965. je u Poljskoj po romanu snimljen popularni istoimeni film sa Zbigniewom Cybulskim u glavnoj ulozi.

## Vanjske veze

* Irwin, Robert, The Arabian Nights: A Companion (New York: Penguin Books, 1995), 255-60. ISBN 0140098631.
* "Stories Within Stories: An Outline of The Manuscript Found in Saragossa, *Looking for the Manuscript Found in Saragossa*, accessed 6 February 2015.
* "Bibliography: Sources of information about The Manuscript Found in Saragossa and its author, Jan Potocki, available in English", *Looking for the Manuscript Found in Saragossa*, accessed 18 April 2015.
# Nahua

**Nahua**, velika grupa plemena američki Indijanaca nastanjenih u krajevima od južnog Meksika, odnosno Mezoamerike pa kroz Srednju Ameriku u manjim enklavama sve do u Panamu. Nahua plemena govorila su jezicima i dijalektima Nahuatlan poznatih kao nahuat (istočni), nahual (zapadni) i nahuatl (središnji), a glavni preživjeli jezici su astečki ili nahuatl, član porodice Juto-Asteci, nadalje pochutla i pipil.

Nahuatlan govornici u rano kolonijalno doba obuhvaćala je mnoge plemenske skupine, a predstavljaju ih prvenstveno plemena astečke konfederacije: Acolhua ili Tezkukanci, Tlakopanci i Tenochca (ili Tenočki); Indijanci Alaguilac iz Gvatemale, srodni Pipilima iz Gvatemale, Hondurasa i Salvadora; plemena Nicarao i Nahuatlate ili Nahuatlato iz sjeverozapadne Nikaragve; Indijanci Desaguadero iz Kostarike; najjužniji predstavnici bi mogli biti Sigua iz Paname. Na području Meksika živio je najveći broj Nahua, od kojih su neki došli pod imenom Nahuatlaca, odnekuda sa sjevera, možda iz južnih predjela SAD, gdje još žive njihovi najsjeverniji daljnji rođaci, Indijanci Šošoni (Otegonian ili Yutan), te nešto južnije plemena Taracahitian, Coran i Piman. Meksička grupa obuhvaća uz spomenute i manje više značajna plemena: Bagaces ili Bagaz, Cazcan, Coca, Cuitlahuaca, Culhua, Cuyuteca, Guamare, Iztacchichimeca, Lagunero, Meztitlaneca, Michoaca, Pochutla (<small>čija je domovina uz Usumacintu nekad naseljenom Chol Indijancima Palencanos, Topiltepeques i Lacandoncima</small>), Quauhquecholteca, Sayultec, Teco-Tecoxquin, Tecuexe, Tepaneca, Tepeaca, Teul, Tolteci, Xochimilca, Zacateco.

## Kultura

Jedan od uporabnih predmeta iz svakodnevnog života je comalli, tanjur koji se koristi za pripremanje kukuruznog brašna.

## Vanjske veze

* Nahuatlan
# Zapadno kršćanstvo

| Dio serije članaka na temu
Hrišćanstvo
 Kršćanstvo |
| --- |
| **Isus Hristos**
Rođenje · Krštenje · Učenje
Smrt · Uskrsnuće
**Osnove**
Apostoli · Evanđelje · Crkva
**Historija**
Rano kršćanstvo · Oci · Sabori
Ikonoklazam · Šizma · Križari
Reformacija · Ekumenizam
**Tradicije**

| Istočne
 |
| --- |
|
Pravoslavlje · Drevnoistočne crkve · Sirijsko hrišćanstvo · Asirska crkva

 |

| Zapadne
 |
| --- |
|
Rimokatolici · Luterani · Reformisti · Anglikanci · Anabaptisti · Baptisti · Menoniti · Metodisti · Adventisti · Svetosti · Pentekostalci · Envagelici · Fundamentalisti · Liberali

 |

| Netrinitarne
 |
| --- |
|
Jehovini svjedoci · Pokret Svetaca Posljednjih dana · Unitarijanizam · Hristadelfijanci ·

 |

**Teologija**
Stvaranje · Pad · Grijeh · Sud
Spasenje · Carstvo · Hristologija
Trojstvo (Otac, Sin, Sveti duh)
**Biblija**
Stari zavjet · Novi zavjet
Knjige · Kanon · Apokrifi

Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Zapadno hrišćanstvo** termin koji obuhvata katoličke, protestantske, anglikanske i ostale hrišćanske crkve Zapada.

Često se koristi u paru sa terminom istočno hrišćanstvo, kojim se označavaju tradicije hrišćanskog Istoka.
# Princeza Nukata

**Princeza Nukata** (japanski: 額田王, *, Nukata no Ōkimi*?; cca. 630-690) (također poznata i kao Princeza Nukada) bila je japanska plemkinja i pjesnikinja iz Asuka perioda.

Bila je kćer princeze Kagami, a kasnije je postala omiljena supruga cara Temmua. Njemu je rodila princezu Tochi (kasniju suprugu cara Kobuna). Postoje japanske legende prema kojima je kasnije postala suprugom cara Tenjija, starijeg brata cara Temmua, ali za to ne postoje dokazi.

Poznata je kao jedna od najvećih pjesnikinja svog vremena, te je ukupno trinaest njenih pjesama ušlo u zbirku *Man'yōshū*: #7-9, 16-18, 20, 112, 113, 151, 155, 488, and 1606. (#1606 is a repeat of #488.) Dvije od tih pjesama su ušle i u kasnije zbirke *Shinchokusen Wakashū* i *Shinshūi Wakashū*. Pjesma #9 je poznata kao jedna od najtežih pjesama *Man'yōshūa* za tumačenje.

## Reference

## Literatura

* Satake, Akihiro; Hideo Yamada, Rikio Kudō, Masao Ōtani, Yoshiyuki Yamazaki (2004) (Japanese). *Shin Nihon Koten Bungaku Taikei, Bekkan: Man'yōshū Sakuin*. Tōkyō: Iwanami Shoten. ISBN 4-00-240105-7.
* Mamiya, Atsushi (2001) (Japanese). *Man'yō Nankunka no Kenkyū*. Tōkyō: Hōsei Daigaku Shuppankyoku. ISBN 4-588-46007-2.
* pg 140 of *Woman poets of Japan*, 1977, Kenneth Rexroth, Ikuko Atsumi, ISBN 0-8112-0820-6; previously published as *The Burning Heart* by The Seabury Press.
* pg 103 of *Seeds in the Heart*
# Nara period

**Nara period** (japanski: 奈良時代, *, *Nara jidai**?) je period historije Japana koji je počeo 710. a završio 794. Počeo je kada je carica Gemmei premjestila svoju prijestolnicu u mjesto Heijō-kyō (današnji grad Nara, po kome je period dobio ime). Osim u petogodišnjem periodu (740–745), kada se prijestolnica ponovno premjestila, ostao je središtem japanske države. Kraj je došao kada je car Kammu godine 784. ustanovio novu prijestolnicu Nagaoka-kyō, prije nego što se, deset godina kasnije, preselio u Heian-kyō, (današnji Kyoto), čime je započeo sljedeći Heianski period.

Za period Nara je bilo karakteristično inzistiranje japanskog cara i državne uprave da se Japan u političkom i kulturnom smislu što više približi Kini, koja je tada uživala period izuzetne moći pod dinastijom Tang. Tako je glavni grad Nara izrađen po uzoru na kinesku carsku prijestolnicu Chang'an (današnji Xi'an), a japanska viša klasa je nastojala imitirati Kineze, bilo kroz nošenje kineske odjeće, prakticiranje budizma te korištenje kineskih slova u japanskom jeziku, od čega će se kasnije razviti *kanji*. Odbacivanje dotadašnje prakse japanskog carskog dvora da se seli u novu palaču nakon smrti prethodnog monarha je dovelo do toga da Nara postane prvo veće naselje gradskog tipa u Japanu, a istovremeno se počeo kovati novac. Usprkos toga, kao i napora da se država centralizira, Japan je uglavnom ostao agrarno društvo gdje su većinu činili seljaci vjerni drevnoj japanskoj religiji. U kulturnom smislu je period Nara važan, jer iz njega datiraju prva sačuvana djela japanske književnosti kao što su historijske kronike *Kojiki* i *Nihonshoki*, kao i zbirka poezije *Man'yosho*.

## Reference
# Ōtomo no Yakamochi

*Chūnagon Yakamochi*; autor: Kanō Tan'yū, 1648
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Ōtomo*.*
**Ōtomo no Yakamochi** (japanski: 大伴 家持, Ōtomo no Yakamochi? cca. 718 – 5. oktobar 785) bio je japanski državnik i *waka* pjesnik iz Nara perioda, poznat kao jedan od Trideset šest besmrtnika poezije.

Poticao je iz uglednog klana Otomo. Otac mu je bio Ōtomo no Tabito, a tetka Ōtomo no Sakanoe no Iratsume. Kao i ostali pripadnici klana, služio je kao birokrat i provincijski guverner, te je sa vremenom došao do najvišeg čina *chūnagon* (japanski: 中納言, **chūnagon**?). Sudjelovao je u nekoliko zavjera, ali je uspio izbjeći kazne. Godine 785. se utopio kao guverner provincije Mutsu. Nakon smrti ga je car držao odgovornim za zavjeru u kojoj je ubijen Fujiwara no Tanetsugu te su mu posthumno oduzete sve počasti.

Otomo je najpoznatiji kao autor waka poezije, odnosno sastavljač znamenite antologije *Man'yōshū*.

## Vanjske veze

* Datoteke u vezi s temom Ōtomo no Yakamochi na Wikimedijinoj ostavi
* „大伴家持全集　本文編 (Collected works of Otomo Yakamochi; in Japanese)”. Pristupljeno 2006-07-10.
# Kokin Wakashū

Kokin Wakashū (japanski: 古今和歌集, Kokin Wakashū?), često skraćeno nazivana Kokinshū (japanski: 古今集, Kokinshū?), je carska antologija japanske *waka* poezije koju je osmislio car Uda (vl. 887–897) a čije je sastavljanje pokrenuo car Daigo (vl. 897–930). Počela se sastavljati oko 905. a dovršena je oko 920. godine, iako je, prema nekim zapisima, posljednja pjesma pridodana godine 914. Sastavaljači su bili četvorica dvorskih pjesnika na čelu sa Ki no Tsurayukijem; ostala trojca su bili Ki no Tomonori (koji je umro prije dovršetka), Ōshikōchi Mitsune i Mibu no Tadamine. Naslov doslovno znači "Sabrane japanske pjesme drevnog i modernog doba."

*Kokinshū* predstavlja prvi *Nijūichidaishū* (japanski: 二十一代集, **Nijūichidaishū**?), odnosno prvu od 21 pjesničke zbirke sastavljene po nalogu cara. Predstavljala je najuticajniji izraz tadašnjih pjesničkih ideja, te je diktirala oblik i format japanske poezije sve do kraja 19. vijeka. Također je bila prva antologija podijeljena na pjesme o godišnjim dobima i ljubavne pjesme. Pjesem o godišnjim dobima koje je uvela *Kokinshū* su uticale na tradiciju *haiku*.

Ki no Tsurayuki je pjesmi dodao predgovor na japanskom koji se često smatra začetkom japanske književne kritike. On je predstavljao svojevrsni otklon od dotadašnje dominacije kineske poezije u japanskim dvorskim krugovima, iako je zbirka imala i predgovor na klasičnom kineskom koji je napisao Ki no Yoshimochi. Zbirka je bila prva koja je zajedno uvela i stare i nove pjesme, što će slijediti kasnije književne antologije.

## Vanjske veze

* Skanovi rukopisa na biblioteci Univerziteta Wakeda: 1 volume (unknown year), 2 volumes (unknown year), 1 volume (unknown year), 1553 (Sanjōnishi Kin'eda), 1510? (Ichijō Fuyuyoshi)
# Stanford University Press

| Stanford University Press |
| --- |
| Logo SUP-a |
| Matično društvo | Univerzitet Stanford |
| Status | aktivan |
| Osnovano | 1892. |
| Osnivač | Leland i Jane Stanford |
| Matična država |  Sjedinjene Države |
| Sjedište |  Palo Alto, Kalifornija |
| Distribucija | međunarodna |
| Tip publikacija | knjige i naučni časopisi |
| Tematika | humanističke i društvene nauke, itd. |
| Web-stranica | www.sup.org |

**Stanford University Press** (akr. **SUP**) je akademski nakladnik u američkom gradu Palo Altu. Utemeljen je 1892. kao nezavisna izdavačka kuća, a 1917. kupio ga je Univerzitet Stanford i od tada djeluje kao njegov nakladnički odsjek. Početkom 21. vijeka SUP je izdavao oko 130 monografija godišnje, od čega dvije trećina otpada na humanističke i društvene nauke. Glavna stručna područja na koje se SUP fokusira su:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Antropologija
* Ekonomija
* Filozofija
* Historija
* Judaistika
 | * Književnost
* Latinoameričke studije
* Obrazovanje
* Orijentalistika
* Politologija
 | * Pravo
* Religijske studije
* Sigurosni studiji
* Sociologija
 |

## Vanjske veze

* (`en`) Službene stranice Stanford University Pressa
# Princeton University Press

| Princeton University Press |
| --- |
| Logo izdavača |
| Status | aktivan |
| Osnovano | 1905. |
| Osnivač | Whitney Darrow |
| Matična država |  Sjedinjene Države |
| Sjedište |  Princeton, New Jersey |
| Distribucija | međunarodna |
| Tip publikacija | knjige i naučni časopisi |
| Tematika | humanističke i društvene nauke, itd. |
| Web-stranica | www.press.princeton.edu |

**Princeton University Press** (akr. **PUP**) je akademski nakladnik u američkom gradu Princetonu. Utemeljen je 1905. i djeluje kao nezavisna izdavačka kuća usko vezana uz Univerzitet Princeton.

## Serije

* *Bollingen Series*
* *Princeton Mathematical Series* (Phillip A. Griffiths, John N. Mather i Elias M. Stein, urednici)
* *Princeton Series in Astrophysics* (David N. Spergel, urednik)
* *Princeton Series in Complexity* (Simon A. Levin i Steven H. Strogatz, urednici)
* *Princeton Series in Evolutionary Biology* (H. Allen Orr, urednik)
* *Princeton Series in International Economics* (Gene M. Grossman, urednik)

## Vanjske veze

* (`en`) Službene stranice Princeton University Pressa
# Institut

**Institut(lat. instituo = postaviti, ustanoviti, obučavati; engl. Institute, njem. Institut)* je ustanova pod kojem se razumije predmet djelovanja **znanstveno-istraživačkog ili obrazovnog karaktera** (znanstvena institucija), ali ona je također sinonim za gospodarsku, kulturnu ili umjetničku organizaciju. U pravu pojam *institut* ima zasebno značenje (pravni institut). Institut ima točno definirane ciljeve istraživanja, a može biti samostalna organizacija ili tijelo u sustavu druge organizacije (npr. Sveučilište) kao znanstvena ustanova ili zavod.

## Važne znanstvene institucije

Instituti koje se prvenstveno bave znanstveno-istraživačkom radu nazivaju se znanstvene institucije. U Hrvatskoj najpoznatije znanstvene instucije su:

* Institut Ruđer Bošković, proučava atomsku fiziku, zapošljava 500 znanstvenika i studenata.
* Institut društvenih znanosti Ivo Pilar, obuhvaća društvene i humanističke znanosti, nakladničku djelatnost, organizaciju znanstvenih i stručnih skupova, te bibliotečno-dokumentacijsku djelatnost, zapošljava 73 znanstvenika.
* Hrvatski institut za povijest, obuhvaća znanstvene projekte na području hrvatske povijesti.
* Staroslavenski institut, trenutno rade na projektu *Jezična, književna i paleografska istraživanja hrvatske glagoljske baštine*, zapošljavaju 22 znanstvenika i stručnjaka.

## Trgovačka društva ili udruge koje nose naziv institut

Naziv institut koriste i trgovačka društva (primjer: *Institut građevinarstva Hrvatske d.d.*) koje su profitnog karaktera i ne bave se pretežito ili nikako znanstvenim radom. Najogledniji su primjeri kozmetički saloni koji koriste naziv *institut za ljepotu*.

## Veze

* Ustanova
* Organizacija
# Autohtoni narodi

| Autohtoni narodi
 |
| --- |
| Porodica SaamijaPorodica Saamija
 |
|  |

**Autohtoni narodi** prije nazivani **domorodački**, **urođenički** ili **starosjedilački narodi**, su narodi koji su naseljavali svoju zemlju prije dolaska doseljenika iz drugih krajeva svijeta.

Oni su orginalni (prvi) stanovnici neke geografske regije. Termin autohtoni narodi često se koristi za one etnička grupe kojima su stranci oduzeli zemlju, bilo osvajanjem, okupacijom, kolonizacijom ili nekom kombinacijom tih faktora.

Izraz se najčešće odnosi na one narode koje su od kraja 15. vijeka podjarmile evropske sile i njihove kolonije.
Ali u međunarodnom pravu ne postoji jasna općeprihvaćena definicija pojma autohtoni narodi.

## Karakteristike

Procjenjuje se da danas postoji više od 370 milijuna pripadnika autohtonih naroda raštrkanih u sedamdesetak država svijeta.

Živjeći po svojim jedinstvenim tradicijama Autohtoni narodi, su zadržali socijalne, kulturne, ekonomske i političke karakteristike po kojima se razlikuju od ostalih dominantnih etničkih grupa u društvima u kojima žive.

Rašireni svijetom od Arktika do Pacifika oni su potomci - prema uobičajenoj definiciji - onih koji su naseljavali zemlju ili geografsku regiju u vrijeme kad su stigli ljudi različitih kultura ili etničkog porijekla.

U Autohtone narode se ubrajaju; američki indijanci Maje iz Gvatemale, bolivijski Aymare, Inuiti i Aleuti iz Arktičkog kruga, nordijski Saami, Aboridžini i novozelandski Maori.
Oni su kao i veći dio drugih Autohtonih naroda zadržali specifične karakteristike koje ih jasno razlikuju od drugih.

## Historija

Autohtoni narodi već godinama traže priznavanje svog identiteta, načina života i prava na tradicionalne teritorije i prirodne resurse, ali su tokom historije njihova prava uvijek kršena.

Oni su dvadesetih godina prošlog vijeka po prvi su skrenuli pažnju na sebe.
Ujedinjene nacije su 1981. naručile Studiju o problemu diskriminacije Autohtonih naroda koju je izradio Martínez Cobo.

UN je 2007. objavio *Deklaraciju o pravima Autohtonih naroda*, a 2014. održana je u organizaciji UN *Svjetska konferencija Autohtonih naroda*.

## Reference

## Vanjske veze

* *Indigenous Peoples at the United Nations* (`es`)