Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Adijabatski proces

U termodinamici, **adijabatski proces** ili **izokalorični proces** je proces u kojem nema prijenosa topline prema ili iz spoljašnje sredine. Naziv "adijabatski" doslovno označuje odsutnost prijenosa topline. Primjerice, **adijabatska granica** je granica koja je nepropusna za prijenos topline i za sustav se kaže da je adijabatski (ili toplinski) izoliran - izolacijski zid aproksimira adijabatsku granicu. Drugi je primjer temperatura adijabatskog plamena, koja predstavlja temperaturu koju bi dosegao plamen u odsutnosti gubitka topline prema okolini. Adijabatski proces koji je reverzibilan se također zove izentropičkim procesom.

Suprotni ekstrem - maksimalnog prijenosa (izmjene) topline s okolinom, uzrokujući konstantno održavanje temperature - je poznat kao izotermalni proces. Budući da je temperatura termodinamički konjugat entropije, izotermalni je proces konjugat adijabatskom procesu za reverzibilne transformacije.

Transformacija termodinamičkog sustava se može smatrati adijabatskom kada je dovoljno brza da značajna količina topline nije izmjenjena između sustava i okoline. Adijabatski proces se također može zvati kvazistatičkim. Kao suprotnost, transformacija termodinamičkog sustava se može smatrati izotermalnom ako je dovoljno spora da temperatura sustava ostane konstantnom izmjenom topline s okolinom.
# Izobarski proces

Slika 1: Izobarski proces na pV-dijagramu. Poluprava PAB (označena plavom bojom), predstavlja izobaru.
**Izobarski proces** je termodinamički proces koji se odvija pri konstantnom pritisku. Matematički, izobarski proces se može predstaviti Gej-Lisakovim zakonom

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
(gde je *V* zapremina, a *T* temperatura gasa), koji se može direktno izvesti iz jednačine stanja idealnog gasa uz uslov konstantnosti pritiska. Izobarski proces se na pV-dijagramu grafički predstavlja izobarom (slika 1).

## Rad gasa

Rad gasa pri izobarskom procesu može se izračunati kao površina ispod izobare na pV-dijagramu (oblast VAVBBA na slici 1). Sa slike se vidi da se rad, *W*, u opštem slučaju pri izobarskim procesima može računati formulom

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
gde je *p* pritisak (konstantan tokom procesa), a WIKINIUM\_MATH\_PH\_4 promena zapremine.

## Povezano

* Adijabatski proces
* Izotermski proces
* Izohorski proces

## Vanjske veze

* Izobarski proces Arhivirano 2009-02-04 na Wayback Machine-u ((`en`))
# Nepovratni proces

Nepovratni adijabatski proces: od termodinamičkog stanja (temperatura, tlak i obujam) gasa s lijeve gornje strane može se postići termodinamičko stanje gasa s desne strane, ali obratno, zbog izmjene toplinske energije s okolinom, postiže se novo stanje s povećanom entropijom (s gubicima energije).
**Nepovratni proces**, **neobrativi proces** ili **ireverzibilni proces** je proces u kojem se prilikom prelaska energije iz jednog oblika u drugi dio energije gubi u okolinu i entropija fizičkog sistema raste. Primjerice, takvi su svi procesi povezani s trenjem, neelastičnim promjenama oblika tijela (plastičnost), električnim otporom i drugo. Svi realni, prirodni procesi su nepovratni.

Termodinamički ireverzibilni proces (nepovratni proces) zbiva se kada termodinamički sistem od početnoga do konačnoga stanja brzo prolazi kroz više neravnotežnih stanja i ne može se odvijati u suprotnom smjeru.

## Reference
# Toplotni kapacitet

**Toplinski kapacitet** (**toplotni kapacitet**) (znak C) je fizikalna veličina koja pokazuje koliko topline treba nekomu tijelu dovesti da mu se temperatura povisi za 1 K (1 °C).

Definirana je, dakle, omjerom topline (Q) koju tijelo razmjenjuje s okolinom i promjene temperature (∆T) tijela: C=Q/∆T.

Mjerna jedinica je džul po kelvinu (J/K).

Za plinove se razlikuju specifični toplinski kapacitet kod stalnoga tlaka (cp) i kod stalnoga volumena (cV).

Omjer tih dvaju kapaciteta (X = cp/cV) važna je veličina u opisivanju kružnih procesa u termodinamici, npr. jednadžba je adijabate pVx = konstanta, gdje je p tlak, a V volumen idealnoga plina.

Toplinski kapacitet koji se odnosi na masu neke tvari naziva se specifični toplinski kapacitet.

Razlikujemo toplinske kapacitete pri stalnom tlaku *(p)* i pri stalnom volumenu *(V)*:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
Mjerna jedinica za toplinski kapacitet u sustavu SI je džul po kelvinu (J/K).

**Molarni toplinski kapacitet** - kapacitet po molu tvari:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
Mjerna jedinica SI je džul po mol-kelvinu (J/molK).

**Specifični toplinski kapacitet** - kapacitet po jedinici mase:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
Mjerna jedinica SI je džul po kilogram-kelvinu (J/kgK).

Molarni se toplinski kapaciteti elemenata na dovoljno visokoj temperaturi (~300 K) međusobno vrlo malo razlikuju i kreću se oko 26,12 J/molK .

**Mayerova relacija** daje vezu između *c*p,mol. i *c*V,mol. idealnog plina:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_10
gdje je *n* množina tvari, a *R* je plinska konstanta, *R*=8,314 J/molK.

Različite okolnosti mogu utjecati na promjenu specifične topline tvari, tipično promjena agregatnog staǌa. Također, promjene tlaka ili volumena tvari tijekom grijaǌa (što se posebno izraženo vidi kod plinova) utječu na mjereǌe specifične topline, iako ne utječu nužno ili izraženo na sam iznos specifične topline.
Na primjer, možemo promatrati vodu i iznos ǌene specifične topline u tri različite okolnosti:

* pri temperaturi od 100 °C (para): 2,08 kJ/(kg·K)
* pri temperaturi od 25 °C (tekućina): 4,1813 kJ/(kg·K)
* pri temperaturi od -10 °C (led): 2,05 kJ/(kg·K)

Toplina koju je tvari potrebno dovesti da bi se promijenilo agregatno staǌe se ne ubraja u specifičnu toplinu, budući da temperatura tijela za to vrijeme niti ne raste, već se naziva latentnom toplinom.

## Reference
# Stišljivost fluida

**Stišljiv fluid** je fluid kod koga su elastične sile dominantne, pa zbog toga dolazi do promene zapremine, po čemu se razlikuje od nestišljivog fluida kod koga je zapremina nepromenljiva. Ovaj model se primenjuje u dinamici gasova.

Nestišljiv fluid:

dm=ρdV=const. , dV1=dV2=dV=const. → ρ1=ρ2=ρ=const.
Stišljiv fluid:

dm=ρdV=const. , dV1≠dV2 → ρ1≠ρ2 → ρ≠const.
Napomena 1
Pri velikim promenama pritiska (hidraulički udar, podvodna eksplozija) nestišljivi fluidi se ponašaju kao stišljivi.
Napomena 2
Pri sporom, laganom strujanju gasa kada su promene pritiska male gas se ponaša približno kao nestišljiv fluid (problematika klimatizacije, termotehnike, itd.).
## Kvantitativni opis stišljivosti

**Gustina ρ = ρ(x,y,z,t)** je veličina stanja i zavisi od druge dve veličine stanja - pritiska p i temperature T.

**Koeficijent stišljivosti** je relativna promena zapremine fluidnog delića po jediničnoj promeni pritiska (jedinica u SI sistemu je Pa-1):

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
**Modul stišljivosti ε = ε(p,T)** se definiše kao recipročna vrednost koeficijenta stišljivosti (jedinica u SI sistemu je Pa):

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
Dejstvo pritiska - stišljivost:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4    ρdV=const.   WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
## Reference

## Literatura

* Peter Atkins, Julio de Paula (2001). *Physical Chemistry* (7th edition izd.). W. H. Freeman. ISBN 0716735393.
* Donald A. McQuarrie, John D. Simon (1997). *Physical Chemistry: A Molecular Approach* (1st edition izd.). University Science Books. ISBN 0935702997.
* Batchelor, George K. (1967). *An Introduction to Fluid Dynamics*. Cambridge University Press. ISBN 978-0521663960.
* Falkovich Gregory (2011). *Fluid Mechanics (A short course for physicists)*. Cambridge University Press. ISBN 978-1-107-00575-4.
* *Fluid Mechanics* (4th revised izd.). Academic Press. 2008. ISBN 978-0-123-73735-9.
* Currie I. G. (1974). *Fundamental Mechanics of Fluids*. McGraw-Hill, Inc.. ISBN 978-0070150003.
* Massey B., Ward-Smith J. (2005). *Mechanics of Fluids* (8th izd.). Taylor & Francis. ISBN 978-0-415-36206-1.
* White Frank M. (2003). *Fluid Mechanics*. McGraw-Hill. ISBN 978-0072402179.
* Konstantin Voronjec, Nikola Obradović (1979). *Mehanika fluida*. Mašinski fakultet u Beogradu.
* Viktor Saljnikov (1998). *Statika i kinematika fluida*. Mašinski fakultet u Beogradu. ISBN 978-86-395-0183-9.
* Miroslav Benišek, Svetislav Čantrak, Miloš Pavlović, Cvetko Crnojević, Predrag Marjanović (2005). *Mehanika fluida - Teorija i praksa*. Mašinski fakultet u Beogradu. ISBN 978-86-7083-531-3.
* Perrot, Pierre (1998). *A to Z of Thermodynamics*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-856552-9.
# Jednačina stanja idealnog gasa

Krive prikazuju odnos između pritiska (vertikalna osa) i zapremine (horizontalna osa) za idealni gas na različitim temperaturama
**Jednačina stanja idealnog gasa** je jednačina stanja teoretskog idealnog gasa. Ona uz nekoliko ograničenja relativno dobro opisuje ponašanja mnogih realnih gasova, pod različitim uslovima. Ovaj zakon je prvi objavio Emil Klapejron 1834. godine, kombinujući Bojl-Mariotov zakon i Čarlsov zakon. Ona se isto tako može izvesti iz kinetičke teorije gasova, koju su razvili 1856. Avgust Kronig i 1857. Rudolf Klauzijus.

Stanje neke količine gasa se može odrediti sa pritiskom, zapreminom i temperaturom. Noviji oblik tog zakona je:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
gde je: *p* – apsolutni pritisak gasa (Pa), *V* – zapremina gasa (m3), *N* – broj čestica u gasu, *k* – Bolcmanova konstanta (1,38•10−23 J•K−1) i *T* - apsolutna temperatura (K). Ponekad se može pisati kao:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
gde je: *n* – broj molova gasa, *R* – univerzalna gasna konstanta (8,314472 J•mol−1• K−1), jednaka umnošku Boltcmanove konstante i Avogadrovog broja.

## Odstupanje od realnih gasova

Jednačina stanja važi za idealne gasove, i u znatnoj meri za realne gasove. Budući da ona zanemaruje veličinu molekula i međumolekularna dejstva, jednačina stanja idealnog gasa je najtačnija za jednoatomske gasove, za visoke temperatura i male gustina gasova. Važnost međumolekularnog delovanja se smanjuje sa povećanjem toplotne kinetičke energije gasova, tj. sa povećanjem temperature. Detaljnija jednadžba stanja, kao što je van der Valsova jednačina, uzima u obzir veličinu molekula i međumolekulske sile.

## Izmenjeni oblici jednačine

### Molarni oblik

Broj molova (*n*) je jednak masi (*m*) gasa podeljenoj sa molarnom masom (*M*):

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
Ako zamenimo *n*, i ako uzmemo za gustinu *ρ = m/V*, dobijamo:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8
Ako odredimo specifičnu gasnu konstantu *Rspecif.* kao odnos *R/M*, dobijamo:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_10
Ovaj oblik je koristan jer povezuje pritisak, gustinu i temperaturu. Osim toga, jednačina se može pisati uzimajući u obzir specifičnu zapreminu *v*, koja je obrnuto proporcionalna gustini:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_12
## Reference

## Literatura

* Davis and Masten *Principles of Environmental Engineering and Science*, McGraw-Hill Companies, Inc. New York (2002) ISBN 0-07-235053-9
* Website giving credit to Benoît Paul Émile Clapeyron, (1799–1864) in 1834 Arhivirano 2007-07-05 na Wayback Machine-u

## Vanjske veze

* Kalkulator zakona idealnog gasa
# Helmholcova slobodna energija

**Helmholcova slobodna energija** ili **Helmholcova funkcija** predstavlja termodinamički potencijal, definisan kao razlika između unutrašnje energije *W*n i proizvoda temperature *T* i entropije *S*:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_38
Prosta energija doseže minimum u ravnotežnom stanju u termodinamičkom sistemu u stalnoj zapremini i pri stalnoj temperaturi.

Odavde se može izvesti zaključak da se maksimalan rad (maksimalno korisna energija), koji podrazumeva bilo koju vrstu rada (A > 0), može dobiti pri konstantnoj temperaturi na račun smanjenja Helmholcove slobodne energije (F2 < F1, F < 0). Zato se termodinamička funkcija F naziva još i **funkcija rada**. Za ovu veličinu u literaturi se nailazi i na termine "izohorski potencijal" ili "izohorsko-izotermski potencijal" jer se može smatrati energijom koja se potencijalno može prevesti u koristan rad.

## Reference
# Unutarnja energija

**Unutrašnja energija** zavisi od strukture i termodinamičkog stanja tela, a predstavlja zbir ukupne energije njegovih sastavnih čestica. Unutrašnja energija uključuje sve moguće oblike energije: energija usled kretanja čestica sistema, energija međudelovanja nukleusa i elektrona u atomima i molekulama, energija međudelovanja elektrona, nuklearna energija, energija oscilovanja čestica u sistemu, itd. Unutrašnju energiju sistema ne čini kinetička energija kretanja sistema kao celine, niti potencijalna energija sistema usled položaja.

Unutrašnja energija se ne meri direktno, već se meri ΔU - promjena unutrašnje energije. Ako se proces dešava u zatvorenom sudu (pri konstantnoj zapremini), tada sistem ne vrši nikakav rad i promena unutrašnje energije je jednaka toploti (q):

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_38
Toplota prelazi isključivo sa tela koje ima višu temperaturu na telo niže temperature
Prenos se vrši na jedan od sledećih načina:

* Direktnim provođenjem (kondukcija)
* Zračenjem (iradijacija)
* Posrednim prevođenjem (konvekcija)

## Povezano

* Kalorimetrija
* Entalpija
* Eksergija

## Reference

## Literatura

* Adkins, C.J. (1968/1975). *Equilibrium Thermodynamics*, second edition, McGraw-Hill, London, ISBN 0-07-084057-1.
* Bailyn, M. (1994). *A Survey of Thermodynamics*, American Institute of Physics Press, New York, ISBN 0-88318-797-3.
* Born, M. (1949). *Natural Philosophy of Cause and Chance*, Oxford University Press, London.
* Callen, H.B. (1960/1985), Thermodynamics and an Introduction to Thermostatistics, (first edition 1960), second edition 1985, John Wiley & Sons, New York, ISBN 0-471-86256-8.
* Crawford, F. H. (1963). *Heat, Thermodynamics, and Statistical Physics*, Rupert Hart-Davis, London, Harcourt, Brace & World, Inc.
* Haase, R. (1971). Survey of Fundamental Laws, chapter 1 of *Thermodynamics*, pages 1–97 of volume 1, ed. W. Jost, of *Physical Chemistry. An Advanced Treatise*, ed. H. Eyring, D. Henderson, W. Jost, Academic Press, New York, lcn 73–117081.
* Münster, A. (1970), Classical Thermodynamics, translated by E.S. Halberstadt, Wiley–Interscience, London, ISBN 0-471-62430-6.
* Tschoegl, N.W. (2000). Fundamentals of Equilibrium and Steady-State Thermodynamics, Elsevier, Amsterdam, ISBN 0-444-50426-5.
* Alberty, R. A. (2001). „Use of Legendre transforms in chemical thermodynamics” (PDF). *Pure Appl. Chem.* **73** (8): 1349–1380. DOI:10.1351/pac200173081349.
* Lewis, Gilbert Newton; Randall, Merle (1961). Revised by Pitzer. ur. *Thermodynamics* (2nd izd.). New York, NY USA: McGraw-Hill Book Co.. ISBN 0-07-113809-9.
* Landau, L. D.; Lifshitz, E. M. (1986). *Theory of Elasticity (Course of Theoretical Physics Volume 7)*. (Translated from Russian by J.B. Sykes and W.H. Reid) (Third izd.). Boston, MA: Butterworth Heinemann. ISBN 0-7506-2633-X.
# Entalpija

**Entalpija** (*H*) je u termodinamici mjera za unutarnji sadržaj toplinske energije i općenito se može definirati izrazom

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
gdje je *U* unutarnja energija, *p* tlak, a *V* volumen sustava.

**Entalpija** je funkcija stanja nekog sustava,a njezin prirast odgovara vezanoj ili oslobođenoj toplini/energiji u procesu koji se odvija uz stalan tlak.

**Entalpija otapanja** je prirast entalpije pri otapanju tvari kada nastane beskonačno razrijeđena otopina.

**Entalpija izgaranja** je promjena entalpije koja prati potpuno izgaranje uzorka.

**Entalpija prijelaza** je prirast entalpije pri prijelazu iz jednog agregatnog stanja u drugo pri stalnom tlaku.

**Entalpija stvaranja** nekog spoja je promjena entalpije pri njegovu stvaranju iz elemenata.

Izrazi koji povezuju entalpiju i druge termodinamičke veličine:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_6
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_8
gdje je *Q* toplina, a *S* entropija.

Izobarni proces, WIKINIUM\_MATH\_PH\_10 :

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_12
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_14 (specifični toplinski kapacitet)
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_16 (definicija temperature za izobarne procese)
Adijabatski proces, WIKINIUM\_MATH\_PH\_18

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_20
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_22
## Reference

## Literatura

* Haase, R. In *Physical Chemistry: An Advanced Treatise*; Jost, W., Ed.; Academic: New York, 1971; p 29.
* Gibbs, J. W. In *The Collected Works of J. Willard Gibbs, Vol. I*; Yale University Press: New Haven, CT, reprinted 1948; p 88.
* Laidler, K. *The World of Physical Chemistry*; Oxford University Press: Oxford, 1995; p 110.
* C.Kittel, H.Kroemer In *Thermal Physics*; S.R Furphy and Company, New York, 1980;, pp. 246
* DeHoff, R. *Thermodynamics in Materials Science: 2nd ed.*; Taylor and Francis Group, New York, 2006.

## Vanjske veze

* Entalpija
* Prvi zakon termodinamike
* Primer izračunavanja entalpije Arhivirano 2006-10-10 na Wayback Machine-u
# Amplituda

Amplituda valne funkcije
**Amplituda** (raspon, domašaj, doseg) je u fizici najveći otklon od srednje vrijednosti veličine kojom se opisuje val ili titranje. Vrijednost se amplitude izražava u istim mjernim jedinica kojima se izražava i vrijednost te fizikalne veličine.

Kod harmonijskog titranja opisanog jednadžbom:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
*A* je amplituda.

Za mehaničko titranje, valove na žici ili površini vode amplituda se određuje preko pomaka čestice (udaljenosti od ravnotežnog položaja).

Amplituda zvučnog vala ovisi o promjeni tlak zraka, iako se ponekad uzima i pomak čestica zraka. U praksi se obično koristi logaritam omjera amplitude i referentnog tlaka izražen u decibelima.

Amplituda elektromagnetskog zračenja ovisi o jakosti električnog polja.

## Veze

* period, frekvencija, valna duljina
* amplitudna modulacija
# Fizička osobina

Termičko širenje nekih gasova, tečnosti i čvrstih supstanci
**Fizička osobina** je svaka osobina, koja je merena, čija vrednost opisuje stanje fizičkog sistema. Promene u fizičkim osobinama sistema se mogu koristiti za opis njegove transformacije ili evolucije između njenih trenutnih stanja. Kvantitativno fizičko svojstvo se naziva fizička veličina.

Fizičke osobine se često karakterišu kao intenzivna i ekstenzivna svojstva. Intenzivna svojstva ne zavise od veličine ili zapremine sistema, niti od broja materije u objektu, dok ekstenzivna svojstva pokazuju aditivni odnos. Ove klasifikacije u celini su validne samo u onim slučajevima, kada manje jedinice uzorka ne formiraju interakcije u datom fizičkom ili hemijskom procesu, ili u kombinaciji.

Gustina kuhinjske soli kao funkcija koncentracije
Osobine se takođe mogu klasifikovati s obzirom na pravac njihove prirode. Na primer, svojstva izotropa se ne menjaju u zavisnosti od pravca posmatranja, tako i anizotropska svojstva imaju prostorne disprezije.

Može biti teško da se utvrdi da li je data osobina svojstvo materijala ili ne. Boja, na primer, može se posmatrati i meriti, međutim, ono što neko doživljava kao boju je zapravo interpretacija refleksnih svojstava površine i svetla koje se koristi da se osvetli. U tom smislu, mnoge prividne fizičke osobine se nazivaju dodatnim. Dodatna svojstva su ona koja su stvarna, mada sekundarna nekim drugim fundamentalnim svojstvima. To je slično tome da su objekti nadopuna atomske strukture. Šolja može da ima fizička svojstva mase, oblika, boje, temperature, etc, međutim ta svojstva su nadopuna atomske strukture objekta, koja je bazirana na kvantnoj strukturi.

Fizičke osobine su u suprotnosti sa hemijskim osobinama, koje određuju način kako se materijal ponaša u hemijskoj reakciji.

## Povezano

* Fizička veličina
* Hemijska osobina

## Reference

## Literatura

* Cesare Emiliani (1987). *Dictionary of the Physical Sciences: Terms, Formulas, Data*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-503651-0.
* Robert A. Meyers (2001). *Encyclopedia of Physical Science and Technology* (3rd izd.). Academic Press. ISBN 978-0-12-227410-7.

## Vanjske veze

* Izvori podataka fizičkih i hemijskih osobina Arhivirano 2011-08-04 na Wayback Machine-u – Spisak literature koja pokriva nekoliko hemijskih i fizičkih osobina različitih materijala
# Emocija

**emocije**, **osjećaji** ili **čuvstva**, naziv za čovjekovu reakciju na neki događaj. Ukoliko se radi o pozitivnom događaju, emocija je pozitivna, npr:

* nada
* sreća
* zadovoljstvo,

no ukoliko je događaj negativan (odnosno ako je percipiran kao negativan), javljaju se negativne emocije:

* ljutnja
* tuga
* zavist
* ljubomora
* mržnja
* strah

U školi i obitelji se obično uči samo da čovjek treba kontrolirati ponašanje (nemoj vikati, tući se), a obično su iskazivanje i kontrola emocija tragično zapostavljeni, odnosno tretirani na krive načine. Muški spol se uči hrabrosti što je u redu, ali im se zabranjuje iskazivanje osjećaja tuge putem plakanja ("dečki ne plaču"), dok se ženskom spolu zabranjuje iskazivanje osjećaja ljutnje putem vikanja ("curice koje se ljute su ružne"). Rješavanjem takvih zabluda u odgoju bavi se danas mnogo psihologa na Zapadu, one koji su specijalizirali savjetovanje zovemo "psihoterapeutima" (u engleskom slengu - "shrink").

**Koji organi tijela sudjeluju kod emocija?**

Srce, simpatikus, parasimpatikus, nadbubrežne žlijezde, žlijezde slinovnice, bronhioli, jetra, slezena, želudac, bubrezi, mjehur, crijeva.

**Kontrola emocija (kako učimo kontrolirati emocije?)**
Najčešće nagrađivanjem i kažnjavanjem, a donekle i objašnjavanjem i uvjeravanjem.

**Koje emocije sadržava materinski motiv?**
Ljubav, sreća, radost, strah.

**Kako emocije utječu na motiv?**
Emocije su važan motivacijski faktor, često određuju jačinu motivacije.

- npr. patriotizam može nekog motivirati da učini herojsko djelo.

**Emocije po Darwinu**

Po Darwinu, emocije su filogenetski rudiment kojem je glavna zadaća povećanje izgleda za preživljavanje.

**Prepoznavanje emocija:**

Prepoznavanje emocija u drugih ljudi se zasniva na 4 skupine:

* izraz lica
* čovjekov glas
* pokreti tijela i udova te
* cjelokupna situacija

Razvoj emocija (Kako nastaju ili što utječe na razvoj emocija):

Emocije su rezultat međusobnih utjecaja bioloških karakteristika pojedinaca (uzbudljivosti, reaktivnosti, temperamenta) i njegova socijalnog učenja.
# Fizička veličina

**Fizička veličina** (**fizikalna** ili **mjerna veličina**) je parametar koji kvantitativno opisuje neki fizički proces. Postoje osnovne i izvedene veličine. Izvedene su one veličine koje se mogu izvesti iz osnovnih, dok se osnovne ne mogu izvoditi. Tako na primer u geometriji postoji samo jedna osnovna fizička veličina - dužina, dok se sve ostale, površina, zapremina, ugao, prostorni ugao, mogu izvesti iz nje.

Postoji sedam osnovnih fizičkih veličina sa kojima je čovjek uspio opisati cijelu prirodu.

## Osnovne fizičke veličine

1. Dužina, mjerna jedinica je metar
2. Vrijeme, mjerna jedinica je sekunda
3. Masa, mjerna jedinica je kilogram
4. Temperatura, mjerna jedinica je kelvin
5. Jačina svjetlosti, mjerna jedinica je kandela
6. Jačina struje, mjerna jedinica je amper
7. Količina supstancije, mjerna jedinica je mol

## Veze

* Mjerne jedinice
* Popis fizičkih veličina

## Vanjske veze

* Jezični savjetnik: *fizikalni* i *fizički*
* Mjerenje u fizici Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u
# mmHg

**mmHg** (iliti milimetar živinog stuba) je ne-SI jedinica za merenje pritiska. *Jedan mmHg* je pritisak koji ostvaruje stub žive visok tačno jedan milimetar, a iznosi 101.325 Pa / 760 mmHg ≈ 133,3223684 paskala. Pređašnji račun sledi iz činjenice da je jedinica pritiska atmosfere već ranije bila definisana kao tačno 760 mmHg kada je 1954, na desetoj generalnoj konferenciji za tegove i mere, definisana kao 101.325 Pa.

**Mjerne jedinice za pritisak**
|  | Paskal
 | Bar
 | Tehnička atmosfera
 | Standardna atmosfera
 | mmHg
 | Funta sile po kvadratnom palcu
 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Pa
 | ≡ 1 N/m²
 | = 10<sup–>-5 bar
 | ≈ 10,197×10−6 at
 | ≈ 9,8692×10−6 atm
 | ≈ 7,5006×10−3 torr
 | ≈ 145,04×10−6 psi
 |
| 1 bar
 | = 100 000 Pa
 | ≡ 106 din/cm²
 | ≈ 1,0197 at
 | ≈ 0,98692 atm
 | ≈ 750,06 torr
 | ≈ 14,504 psi
 |
| 1 at
 | = 98 066,5 Pa
 | = 0,980665 bar
 | ≡ 1 kp/cm²
 | ≈ 0,96784 atm
 | ≈ 735,56 torr
 | ≈ 14,223 psi
 |
| 1 atm
 | = 101 325 Pa
 | = 1,01325 bar
 | ≈ 1,0332 at
 | ≡ 101 325 Pa
 | = 760 torr
 | ≈ 14,696 psi
 |
| 1 torr
 | ≈ 133,322 Pa
 | ≈ 1,3332×10−3 bar
 | ≈ 1,3595×10−3 at
 | ≈ 1,3158×10−3 atm
 | ≡ 1 mmHg
 | ≈ 19,337×10−3 psi
 |
| 1 psi
 | ≈ 6894,76 Pa
 | ≈ 68,948×10−3 bar
 | ≈ 70,307×10−3 at
 | ≈ 68,046×10−3 atm
 | ≈ 51,715 torr
 | ≡ 1 lbf/in²
 |

## Povezano

* mmVS