Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Samoupravna interesna zajednica

|  |
| --- |
| **SFRJ** |
|
Članak je dio serije:
**Politika i uprava SFRJ** |
|

---

 |
| * Ustav (1974)
* Zakon o udruženom radu (1976)
 |
| * Republike i pokrajine
* Društveno-političke zajednice SFRJ
	+ Zajednice opština
	+ Opštine
* Organizacija udruženog rada
* Samoupravna interesna zajednica
 |
| * Skupština SFRJ
	+ Savezno vijeće
	+ Vijeće republika i pokrajina
 |
| * Savezno izvršno vijeće
	+ Predsjednici
 |
| * Vrhovni sud Jugoslavije
 |
| * Ustavni sud Jugoslavije
 |
| * Društveno-političke organizacije
	+ SKJ
	+ SSRNJ
	+ SSOJ
	+ SSJ
	+ SUBNOR
 |
|  |
|

---

Druge države pogledaj • razgovor • uredi |

**Samoupravna interesna zajednica** (SIZ) je naziv za državne organe u sistemu samoupravnog socijalizma bivše Jugoslavije u čijoj su nadležnosti bili zdravstvo, socijalna zaštita, kultura, sport i druge društvene djelatnosti.

Prema Ustavu Jugoslavije iz 1974. godine razlikuju se dvije osnovne skupine kategorije samoupravnih interesnih zajednica (SIZ-ova): prvu čine SIZ-ovi koji se formiraju radi organizirane slobodne razmjene rada između radnika u organizacijama udruženog rada društvenih djelatnosti (odgoj, obrazovanje, kultura i dr.) i radnika u organizacijama udruženog rada koji su korisnici usluga tih djelatnosti, drugu kategoriju čine SIZ-ovi koji su formirani radi zadovoljavanja određenih osobnih i zajedničkih potreba i interesa zajedničkim udruživanjem sredstava (mirovinsko, invalidsko osiguranje i sl.).

Radi neposrednijeg ostvarivanja svojih prava i interesa radnici i radne organizacije, kako je to predvidio zakonodavac, imaju pravo da unutar SIZ-a organiziraju osnovne samoupravne interesne zajednice (OSIZ) za određena područja ili za ostvarivanje zajedničkih ciljeva i interesa.

SIZ-ovi koji obuhvaćaju srodne i bliže povezane šire zajedničke interese, mogu sa udruživati u udružene samoupravne interesne zajednice (USIZ).

Broj SIZ-ova bio je velik, a formirani su prema potrebi na nivou mjesne zajednice, grada, regije ili republike. SIZ-ovi su djelovali od 1975. do 1990. godine, a njihova česta ukidanja, spajanja, razdvajanja, izdvajanja, promjene naziva stvaraju probleme pri sređivanju arhivskog gradiva, a to će se odraziti i na rad istraživača.

SIZ-ovima su prethodili fondovi, zajednice i zavodi za iste ili slične djelatnosti, pa su oni bili stvaratelji i imatelji gradiva prethodne institucije. Funkcija SIZ-ova nije bitno mijenjala od funkcije fondova, razlika je samo u načinu financiranja.
# Opći izbori u Ujedinjenom Kraljevstvu u februaru 1974.

**Opći izbori u Ujedinjenom Kraljevstvu februara 1974. godine** su održani u četvrtak 28. februara 1974. godine, kada je izabrano 635 članova Doma komuna, odnosno donjeg doma Parlamenta. Sazvani su od strane tadašnjeg premijera Edwarda Heatha u pokušaju da njegova vlada dobije mandat za nepopularne mjere kojima su se trebale riješiti ekonomski problemi izazvani naftnim šokom, energetska kriza, pristupanje UK Evropskoj ekonomskoj zajednici te kompromisno rješenje za okončanje tada eskalirajućeg i sve nasilnijeg sjevernoirskog sukoba. Nakon kampanje koju su obilježile redukcije struje i trodnevni tjedan Heathova Konzervativna stranka je, uspkros nešto većeg broja ukupnih glasova, tijesno izgubila većinu u Domu komuna, a relativnu većinu dobila opozicijska Laburistička stranka bivšeg premijera Harolda Wilsona; obje stranke, međutim, nisu mogle samostalno sastaviti vladu, te su tako, prvi put u britanskoj historiji od 1929. godine, izbori rezultirali zamrznutim parlamentom. Heath je neko vrijeme pokušao sastaviti koaliciju sa Liberalnom strankom, ali je na kraju od toga odustao i podnio ostavku; Wilson je kao relativni pobjednik postao premijer na čelu manjinske vladu kojoj su liberali dali tehničku podršku. Wilsonovo odbijanje da liberalima pruži projekt reforme izbornog sistema su, pak, doveli do toga da Wilson već za nekoliko mjeseci raspiše nove izbore održane u oktobru na kojima je njegova stranka uspjela osvojiti apsolutnu većinu.

## Vanjske veze

* United Kingdom election results—summary results 1885–1979 Arhivirano 2012-01-30 na Wayback Machine-u

### Manifesti

* *Firm action for a fair Britain* Arhivirano 2017-05-09 na Wayback Machine-u, February 1974 Conservative Party manifesto
*  Arhivirano 2017-05-15 na Wayback Machine-u, February 1974 Labour Party manifesto
* *Change the face of Britain* Arhivirano 2017-05-09 na Wayback Machine-u, February 1974 Liberal Party manifesto
# Blokirani parlament

**Blokirani** ili **zamrznuti parlament** (engleski: *hung parliament*) je izraz kojim se u anglosaksonskim ili zemljama westminsterskog sistema vladavine opisuju situacije u kojima nijedna stranka nema većinu u parlamentu, odnosno ne može samostalno sastaviti vladu. S obzirom da većina zemalja westminsterskog sistema koristi većinski izborni sistem, odnosno u njima postoji dvostranačje, takve su situacije prilično rijetke.

One se u pravilu smatraju štetnima, jer stranka koja ima najviše glasova i mjesta, odnosno koja bi se po uobičajenim kriterijima trebala smatrati vladajućom nema politički kapital ili legitimitet da provodi vlastiti predizborni program, a još manje stranka koja bi joj trebala biti službena opozicija. Rezultat svega toga je trajna blokada i politička nestabilnost.

Iz takve situacije se obično izlazi formiranjem koalicije s manjim strankama ili nezavisnim zastupnicima u parlamentu. Drugo je rješenje formiranje manjinske ili tehničke vlade. U potonja dva slučaja je to tek privremeno rješenje do održavanja novih izbora koji bi trebali donijeti jasnog pobjednika, odnosno "razbiti blokadu" parlamenta.

Blokirani parlament je situacija koja je postojala u Kanadi od 2006. do 2011. godine, odnosno u Ujedinjenom Kraljevstvu od 2017. do 2019. godine.

## Napomene

## Vanjske veze

* Q&A: What is a hung parliament?, BBC, 8 March 2010
* Hung Parliaments: What you need to know, Institute for Government 2010
* Hung Parliament News New Statesman
* Hang Em Arhivirano 2019-02-04 na Wayback Machine-u Pressure group
* Charter 2010 Arhivirano 2019-03-23 na Wayback Machine-u Planning for a hung parliament
# Šarganska osmica

Šarganska osmica
Takozvana **Šarganska osmica** je dio pruge uzanog kolosijeka između Užica i Višegrada, odnosno Mokre Gore i Kremana, preko brda Šargana. Ova pruga ima veliki broj mostova i 19 tunela od kojih je najduži Šarganski: 1660,80 m. Po broju mostova i tunela, i usponu od 18 promila, Šarganska osmica je jedinstvena u Evropi. Šarganska osmica je jedna od turističkih atrakcija Zlatibora.

Pošto lokomotiva parnog voza ne može da savlada uspon, pruga na izvjestan način ide preko brda u zavijenim krugovima, i tako pravi figuru broja osam.

## Vanjske veze

* Prezentacija "Šarganske osmice" Arhivirano 2007-08-14 na Wayback Machine-u
* Šarganska osmica Kompletan vodič kroz Srbiju
* Šarganska osmica Arhivirano 2012-01-13 na Wayback Machine-u Virtuelna Šetnja Šarganskom osmicom
# Salvador Puig Antich

| Salvador Puig Antich
 |
| --- |
|  mural posvećen Salvadoru Puigu Antichu |
| Biografski podatci |
| Rođenje | (1948-maja-30)30. maja 1948. Barcelona, Španija |
| Smrt | 2. marta 1974. (dob: 25) Barcelona, Spain |
| Karijera |
| Kazna | pogubljenje garotiranjem |
| Status | pogubljen |

**Salvador Puig Antich** (katalonski izgovor: [səlβə'ðo ˈpudʒ‿ənˈtik]; 1948–1974) bio je katalonski anarhistički militant, koji je 1974. postao posljednja osoba pogubljena garotiranjem u Španiji. Puig Antich, koji se zajedno sa terorističkom organizacijom Iberijski oslobodilački pokret borio protiv Francovog režima, na smrt je osuđen zbog ubistva pripadnika Civilne garde koje se zbilo prilikom oružanje pljačke. Njegovo suđenje i pogubljenje je postalo *cause célèbre* u međunarodnoj javnosti, a Puig Antich stekao status mučenika među radikalnim ljevičarima, anarhistima i zagovornicima katalonske nezavisnosti.

## Vanjske veze

* Articles about Salvador Puig Antich from the Kate Sharpley Library
* Papers at the Pavelló de la República CRAI Library
# Margaret Thatcher

| Margaret Thatcher
 |
| --- |
|  |
|

---

Premijerka Ujedinjenog Kraljevstva
 |
| Mandat 4. svibnja 1979. – 28. studenog 1990.
 |
| Zamjenik
 | William Whitelaw (1979.-1988.) Geoffrey Howe (1989.-1990.)
 |
| Prethodnik
 | James Callaghan
 |
| Nasljednik
 | John Major
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 13. listopada 1925. Grantham, Engleska, Ujedinjeno Kraljevstvo
 |
| Smrt
 | 8. travnja 2013.
 |
| Politička stranka
 | Konzervativna
 |
| Vjera
 | metodizam
 |

**Margaret Thatcher**, britanska **Čelična LadyMargaret Hilda Thatcher, barunica Thatcher** (Grantham, 13. listopada 1925. - 8. travnja 2013.), britanska političarka, poznata kao **Čelična lady** (*Iron Lady*). Studirala je na Koledžu Somerville pri Univerzitetu u Oxfordu.

Po zanimanju odvjetnica i kemičarka, Margaret Thatcher 1974. godine postaje prva predsjednica konzervativne stranke, a potom i prva predsjednica vlade Ujedinjenog Kraljevstva, koji je položaj držala od 4. svibnja 1979. do 28. studenoga 1990. godine, što je najduži mandat jednog predsjednika vlade Ujedinjenog kraljevstva od 1827. godine.

Ostat će zabilježena kao jedna od najkontroverznijih političarki 20. stoljeća, sa podjednakim brojem onih koji ju idealiziraju i onih koji je osporavaju. Ono što joj, međutim, nitko ne može osporiti jest činjenica da je pokazala više odlučnosti nego bilo koji drugi političar njene generacije. Poznata je po odličnim odnosima sa Ronaldom Reaganom, koji ju je izuzetno cijenio i smatrao svojim najbližim savjetnikom te po načinu na koji je Ujedinjeno Kraljevstvo odvela u Falklandski rat 1982. godine.

## Vanjske veze
# Šandalja

**Šandalja** (tal. *San Daniele*) je sustav više pećina i podzemnih špilja, nazvan po istoimenom kamenolomu Šandalja. U rimsko doba već se na ovom lokalitetu eksploatirao kamen. Nalazi se 5 km sjeveroistočno od Pule.

Nalazi se na području OKZ "Valtura". Po bogatstvu paleontoloških, paleolitičkih i paleoantropoloških nalaza, koje su pronađene u 9 metara debelim naslagama, ovaj lokalitet zauzima vodeće mjesto na europskom tlu (paleolitik ili starije kameno doba traje od oko 2.000.000 – 10.000 godina pr. Kr.). Do danas su istražene pećine Šandalja I i II, udaljene jedna od druge svega desetak metara. Akademik Mirko Malez pronašao je 1961. i 1962. godine ostatke sjekutića *homo erectusa* stare 1 milijun godina. Upravo ovi podaci govore o najstarijem pračovjeku Europe. Isto tako je na ovom lokalitetu pronađeno i najstarije udarno oruđe u Europi (kremeni udarač). Danas je lokalitet zarušen, zapušten i ugrožen radom kamenoloma.

## Vanjske veze

* Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Istarska enciklopedija - Šandalja Arhivirano 2015-04-02 na Wayback Machine-u
# Mariner 10

Svemirska letjelica Mariner 10
**Mariner 10** američka svemirska letjelica iz programa Mariner, lansirana 3. studenog 1973. prema Merkuru i Veneri. Mariner 10 je lansirana dvije godine poslje Mariner 9, i ova letjelica je zadnja u programu Mariner jer su letjelica Mariner 11 i Mariner 12 bile preimenovane u Voyager 1 i Voyager 2. Letjelica Mariner 10 je bila prva letjelica koja je koristila principe gravitacijske praćke, koristeći gravitacijsku silu planeta Venere za ispomoć u dosezanju orbite planeta Merkur. Mariner 10 je također koristila pritisak sunčevog zračenja na sunčevim panelima i velikoj paraboličnoj anteni da bi se promjenila visina orbite letjelice.

## Istraživanja

Mariner 10 je jedina letjelica od sada koja je uspjela fotografirati polovinu površine Merkura, sa oko 2800 slika. Svojim prolaskom pokraj Merkura, Mariner 10 je otkrio mnogo pojedinosti, pošto Merkur nije moguće promatrati sa teleskopom zbog blizine Sunca; otkriveno je da Merkur ima slabašnu atmosferu koja se sastoji većinom od helija, te planetarno magnestko polje, te da je jezgra planete bogata željezom.

## Vanjske veze

* *The Voyage of Mariner 10: Mission to Venus and Mercury* (NASA SP-424) 1978 Cijelovita knjiga o letjelici Mariner 10 sa slikama, dijagramima, u javnoj domeni
# Hiroo Onoda

| Hiroo Onoda |
| --- |
| H. Onoda, oko 1944. godine H. Onoda, oko 1944. godine
 |
| **Karijera** |
| **Čin** | potporučnik
 |
| **Važnije bitke** | Drugi svjetski rat
* Filipinska kampanja (1944–45)
 |
| **Rod vojske** |  Carska japanska vojska
 |

**Hiroo Onoda** (japanski: 小野田 寛郎, *, Onoda Hiroo*?; 19. III. 1922. - 16. I. 2014) bivši je japanski obavještajni oficir koji se borio u Drugom svjetskom ratu, poznat po tome što se 30 godina skrivao na filipinskom otoku Lubangu (sjeverno od otoka Mindoro), ne vjerujući da je svršio 2. svjetski rat (iako je vidio savezničke letke o tome da je rat završio 15. VIII. 1945). Nakon što se vratio u Japan, teško se prilagodio novom životu, čak se preselio u Brazil, no kasnije se pomirio sa sudbinom i čak napisao autobiografiju.

S njim su bili i kaplar *Shoichi Shimada* (č. Šoiči Šimada) te vojnici *Kanshichi Kozuka* (č. Kanšiči Kozuka) i *Yuichi Akatsu* (č. Juiči Akacu). Akatsu se predao 1949, Shimada je ubijen 1954, a Kozuka 1972. Tokom tridesetogodišnjeg skrivanja Onoda i njegovi ljudi ubili su najmanje 30 Filipinaca, a oko 100 ranili. Nakon formalne predaje, tadašnji filipinski predsjednik Ferdinand Marcos (č. Markos) dao je oprost Onodi jer nije znao da je 2. svjetski rat završio.

## Literatura

* *"Glas Slavonije" (Magazin)*, Osijek, 4. IX. 2004, 15.

## Vanjske veze

* „The War is Over... Please Come Out: Japanese Soldier Surrenders 29 Years After the End of World War II”, *History: 1900s*, About, arhivirano iz originala na datum 2008-05-18, pristupljeno 2013-03-12 .
* Kawaguchi, Judit (Jan 2007), „Words to Live by”, *Japan Times*, arhivirano iz originala na datum 2012-07-20, pristupljeno 2013-03-12 .
* *Thirty Years in the Jungle! Could you do it?"* (biography), Primitive Ways  (also with Shoichi Yokoi).
* Bellows, Alan, *The Soldier Who Wouldn't Quit*, Damn Interesting .
* (Japanese) *Onoda Shizen Juku* (homepage), JP, arhivirano iz originala na datum 2008-09-13, pristupljeno 2013-03-12 .
* 5:57 minute video of a 2010 news broadcast showing interview with 88 year-old Onoda, his wife, color footage of when he left the jungle in 1974, etc.
# Carlos Andrés Pérez

| Carlos Andrés Pérez |
| --- |
| Pérez at the Annual Meeting of the World Economic Forum in 1989. |
|  |
| predsjednik Venezuele |
| **Na položaju** 2. februar 1989 – 21. maj 1993 |
| Prethodi | Jaime Lusinchi |
| Slijedi | Octavio Lepage (v.d.) |
| **Na položaju** 12. mart 1974 – 12. mart 1979 |
| Prethodi | Rafael Caldera |
| Slijedi | Luis Herrera Campíns |
| senator Venezuele doživotni |
| **Na položaju** 12. fabruar 1999 – 28. mart 2000 |
| **Na položaju** 12. mart 1974 – 2. fabruar 1994 |
| potpredsjednik Socijalističke internacionale |
| **Na položaju** 30. januar 1976 – 30. januar 1992 |
| Predsjednik | Willy Brandt |
| ministar unutrašnjih poslova |
| **Na položaju** 12. mart 1962 – 12. august 1963 |
| Predsjednik | Rómulo Betancourt |
| Prethodi | Luis Augusto Dubuc |
| Slijedi | Manuel Mantilla |
| član Zastupničke komore Venezuele |
| **Na položaju** 5. januar 1964 – 5. januar 1968 |
| Izborna jedinica | Táchira |
| **Na položaju** 5. januar 1958 – 2. februar 1960 |
| Izborna jedinica | Táchira |
| **Na položaju** 5. januar 1947 – 24. novembar 1948 |
| Izborna jedinica | Táchira |
|  |
| Lični detalji |
| Rođenje | Carlos Andrés Pérez Rodríguez (1922-oktobra-27)27. oktobra 1922. Rubio, Táchira, Venezuela |
| Smrt | 25. decembra 2010. (dob: 88) Miami, Florida, SAD |
| Politička stranka | Acción Democrática |
| Supružnik/ci | Blanca Rodriguez Cecilia Matos |
| Djeca | * Sonia
* Thais
* Martha
* Carlos Manuel
* María de Los Ángeles
* Carolina
* María Francia
* Cecilia Victoria
 |
| Alma mater | Centralni univerzitet Venezuele Slobodni univerzitet Kolumbije |
| Potpis |  |

**Carlos Andrés Pérez Rodríguez** (27. oktobar 1922 – 25. decembar 2010) bio je venezuelanski političar koji je u dva navrata - od 1974. do 1979. godine, te od 1989. do 1993. godine - služio kao predsjednik Venezuele. Njegov prvi mandat je obilježio ekonomski bum izazvan povišenjem cijena nafte, a što je Perez iskoristio za spektakularne projekte poboljšanja infrastrukture i životnog standarda. Njegov drugi mandat su, međutim, obilježile nepravladane posljedice ekonomske krize 1980-ih, koji su se odrazili i kroz socijalne nemire i dva neuspjela pokušaja državnog udara. Perez je na kraju bio smijenjen od strane Senata zbog pronevjere.
# Ernesto Geisel

| Ernesto Geisel
 |
| --- |
|  |
|

---

29. predsjednik Brazila
 |
| Mandat 15. ožujka 1974. – 15. ožujka 1979.
 |
| Potpredsjednik
 | Adalberto dos Santos
 |
| Prethodnik
 | Emílio Médici
 |
| Nasljednik
 | João Figueiredo
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 3. kolovoza 1907.  Bento Gonçalves, Brazil |
| Smrt
 | 12. rujna 1996.  Rio de Janeiro, Brazil
 |
| Politička stranka
 | ARENA
 |
| Supružnik
 | Lucy Markus
 |
| Zanimanje
 | general, političar
 |
| Vjera
 | luteranizam
 |
|

---

Potpis
 |
|  |

**Ernesto Beckmann Geisel** (Bento Gonçalves, 3. kolovoza 1907. – Rio de Janeiro, 12. rujna 1996.), je bio brazilski vojni zapovjednik i političar koji je služio kao 29. predsjednik Brazila u razdoblju vojne diktature.

Rodio se u gradu Bento Gonçalves, Rio Grande do Sul. Roditelji su mu bili njemački protestantski useljenici u Brazil. U djetinjstvu je jednako tečno govorio i njemački i portugalski, što je bila zasluga njegova oca. Imao je i starijeg brata Orlanda, koji će kasnije igrati ulogu u kabinetu predsjednika Emílija Médicija.

Rano se priključio vojsci i diplomirao 1925. godine kao prvi u klasi, a dodatnu diplomu ostvario je 1928. godine, nakon čega se priključio artiljeriji. Geisel je, direktno ili indirektno, bio sudionik svih najvažnijih događaja u Brazilu u XX. vijeku. Posvjedočio je Revoluciji 1930. godine kojom je na vlast došao Getúlio Vargas, ali i državni udar 1964. godine kojim je svrgnut João Goulart, a u državu uvedena vojna diktatura. U trenutku izbijanja državnog udara, Geisel je bio načelnik oružanih snaga, poziciju koju je zadržao i za vlasti Humberta Castela Branca.

Godine 1969. imenovan je predsjednikom Petrobrasa, državne naftne kompanije. Godine 1940. oženio se Lucy Markus, s kojom je imao dvoje djece - kći Amáliju Lucy, koja će postati sveučilišna profesorica, te sina Orlanda, koji je poginuo 1957. godine u željezničkoj nesreći. Geisel se nikada nije potpuno oporavio od ove tragedije. Njegova udovica poginula je u automobilskoj nesreći 2000. godine.

Godine 1973., predsjednik Emílio Garrastazu Médici ga uz podršku vojske imenuje kandidatom ARENA-e za predsjednika. Tada je predsjednika *de facto* birala vojska, što je formalno potvrđivao Kongres. Geisel je 1974. godina izabran uvjerljivom većinom. Svečano je prisegnuo 15. ožujka 1974. godine

Tijekom "*olovnih godina*", Geisel je ipak bio manji diktator nego njegovi prethodnici i njegov nasljednik. Sudjelovao je i u kontroverznoj operaciji Kondor. No, ljevičari su tokom 1970-ih i dalje bili meta represije pa su se gerilski pokreti mahom utišali, što je Geiselu drastično olakšalo posao. Cenzura je i dalje bila na snazi, kao i kontroverzni Ustavni zakon br. 5. Geisel je započeo proces znan kao *distensao* koji je donio neke elemente demokracije. Iako je bio antikomunist, Geisel je činio značajne ustupke prema komunistima, uspostavivši čak službene odnose s NR Kinom i Angolom. To je dovelo do zahlađenja odnosa sa Sjedinjenim Državama, međutim dvije su zemlje ostale saveznici.

Povukao se nakon isteka petogodišnjeg mandata 1979. godine, a naslijedio ga je João Figueiredo. Umro je u Rio de Janeiru 12. rujna 1996. godine.
# Hokej

**Hokej** je bilo koja igra iz porodice sportskih igara u kojima se dva tima natječu pokušavajući prenijeti mali gumeni disk, pak ili tvrdu lopticu u okvir protivničkog gola koristeći štap. Glavne vrste hokeja su:

* Hokej na ledu
* Inline hokej
* Dvoranski hokej
* Skater hokej
* Hokej na travi (umjetnoj površini ili čak pijesku)

## Reference

* Gidén, Carl; Houda, Patrick; Martel, Jean-Patrice (2014). *On the Origin of Hockey*. Createspace. ISBN 9780993799808.
* Podnieks, Andrew; Szemberg, Szymon (2007). *World of hockey : celebrating a century of the IIHF*. Fenn Publishing. ISBN 9781551683072.

}-

## Vanjske veze

* USA Hockey National
# Vojska od terakote

Mauzolej prvog kineskog cara| Svjetska baština UNESCO-a |
|  |
|  Kina |
| Registriran | 1987. |
| Vrsta | Kulturno |
| Mjerilo | i,iii,iv,vi |
| Ugroženost | no |
| Referenca | UNESCO |

**Ratnici Sjena** ili **Glineni ratnici** je kolekcija od preko 7.000 skulptura vojnika i konja napravljenih od gline, nađena u grobnici prvog kineskog cara, Ćin Š’ huanga.

Sve skulpture imaju prirodnu veličinu. Kolekcija skulptura se nalazila u grobnici i bila zakopana zajedno s prvim kineskom carem, Ćin Š’ huangom, koji je ujedinio Kinu 221. g. pne. Ratnici Sjena su otkriveni u martu 1974. Iskopavanja su započela ubrzo nakon otkrića. Glinena vojska se nalazi na 33 km od grada Sjen, u provinciji Šansi u Kini. Ratnici Sjena su nađeni oko 1,5 kilometara istočno od groba Ćin Š’ huanga, i na 3 nivoa. Prvo su iskopane skulpture koje su se nalazile na dubini 4 do 8 metara, a muzej pod imenom **Muzej prvog cara dinastije Ćin** postavljen je na ruševinama i otvoren za javnost 1979. Ceo muzej je kompletiran 1994.

U vreme kad je car Ćin Š’ huang umro i bio sahranjen, skulpture su pokopane zajedno s njim jer se verovalo da će tako i nakon smrti car imati vojsku kojom da zapoveda. Skulpture gledaju ka istoku i nalaze se u borbenoj formaciji. Svaka od skulpturi je jedinstvena, tako da ne postoje dve identične. Skulpture su naoružane lukovima i strelama, kopljima, mačevima i dr. Naoružanje je u vreme otkrića bilo još uvek veoma oštro.

Godine 1980. su otkrivene dve obojene bronzane kočije 20 metara zapadno od carevog groba. Svaka se sastojala od 3.000 raznih delova i vukla su je četiri konja.

## Svjetska baština

Muzej prvog kineskog cara je proglašen Svjetskom baštinom na zasjedanju komiteta UNESCO-a 1987. god.

*
*
*
*
*
*
*
*

## Izvori

## Literatura

* Zvanična veb stranica (engl. i kineski)
# Georges Pompidou

| Georges Pompidou
 |
| --- |
|  |
|

---

19. predsjednik Francuske 2. predsjednik Pete Republike Koprinc Andore
 |
| Mandat 20. lipnja 1969. – 2. travnja 1974.
 |
| Premijer(i)
 | Jacques Chaban-Delmas Pierre Messmer
 |
| Prethodnik
 | Alain Poher (*v.d.*)
 |
| Nasljednik
 | Alain Poher (*v.d.*)
 |
|

---

151. premijer Francuske
 |
| Mandat 14. travnja 1962. – 10. srpnja 1968.
 |
| Predsjednik
 | Charles de Gaulle
 |
| Prethodnik
 | Michel Debré
 |
| Nasljednik
 | Maurice Couve de Murville
 |
|

---

 |
| Rođenje
 | 5. srpnja 1911.  Montboudif, Francuska
 |
| Smrt
 | 2. travnja 1974.  Pariz, Francuska
 |
| Politička stranka
 | UNR (do 1968) UDR (1968-1974) |
| Supružnik
 | Claude Cahour
 |
| Vjera
 | rimokatolicizam
 |

**Georges Jean Raymond Pompidou** (francuski izgovor: [ʒɔʁʒ pɔ̃pidu]; 5. jul 1911 – 2. april 1974) bio je francuski političar i državnik, najpoznatiji kao bliski suradnik predsjednika Charlesa De Gaullea za čijeg je predsjedničkog mandata služio kao premijer od 1962. do 1968. godine, odnosno kao predsjednik Francuske od 1969. do smrti. Pompidouv premijerski mandat, trenutno najduži u historiji Pete republike, su obilježili uspjesi na ekonomskom planu, a na samom kraju veliki studentski i socijalni nemiri; njihovo mirno razrješenje, odnosno degolistički izborni trijumf se velikim dijelom pripisuju upravo Pompidouovom vodstvu. Oni su, međutim, za posljedice imali razlaz sa De Gaulleom, zbog koga je Pompidou podnio ostavku i najavio predsjedničku kandidaturu; nakon što je sam De Gaulle podnio ostavku 1969. godine, Pompidou je glatko izabran za predsjednika usprkos glasina o umiješanosti njegove žene u aferu Marković. Pompidouov predsjednički mandat je obilježilo moderniziranje francuske infrastrukture, uvođenje TŽV-a, pokretanje svemirskog pokretanja Ariane i gradnja nuklearnih elektrana; na vanjskom planu je uspio Ujedinjeno Kraljevtsvo integrirati u Evropsku ekonomsku zajednicu. Kasnijim je generacijama, međutim, najpoznatiji po intenzivnoj građevinskoj aktivnosti u Parizu, uključujući znameniti muzej koji je po njemu kasnije dobio ime Centre Georges Pompidou. Predsjednički mandat mu je prekinula smrt od Waldenströmove makroglobulinemije.