Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Logogram

**Logogram**, znak ili slovo koje predstavlja čitavu riječ *(HER)*; pisani znak koji predstavlja jednu ili više riječi određenog jezika ili više jezika *(Simeon)*. Usp. sigla.

Prema informaciji Slavka Peleha, dr Vladimir Kuterovac je predložio da se ta riječ u enigmatici koristi kao naziv za logogrifni anagram, no taj naziv nije prihvaćen.

## Izvor

* S(lavko) P(eleh): *"Skice za Zagonetački leksikon"*, Zagonetač (časopis) (Čvor-razbibriga, 171) , ..., 42, 3 - Bjelovar, 15. XII. 1973.
# Rjukjuanski jezici

**Rjukjuanski jezici** skupina su japanskih jezika kojima govori nekoliko manjih naroda na japanskim otocima Ryukyu.

Skupina se dijeli na dvije uže podskupine, amami-okinavsku sa (8) jezika i sakishimsku sa (3) jezika.

**A. Amami-okinavski** (8) jezika:
a. Sjeverni amami-okinavski (4):
a1. Južni amami-oshima, otoci: Okinawa, Amami-oshima, Kakeroma, Yoro, Uke
a2. Kikai, otoci: Okinawa; Kikai
a3. Sjeverni amami-oshima, otoci: Okinawa, Amami-oshima
a4. Toku-no-shima, otoci: Okinawa, Toku-no-shima
b. Južni amami-okinavski (4):
b1. Oki-no-erabu, otoci: Okinawa; Oki-no-erabu
b2. Okinavski, otoci: Okinawa, Kerama, Kume-jima, Tonaki, Aguna
b3. Kunigami, otoci: Okinawa, Iheya, Izena, Ie-jima, Sesoko
b4. Yoron, otoci: Okinawa; Yoron
**B. Sakishima** (3):
a. Miyako, otoci: Okinawa, Miyako, Ogami, Ikema, Kurima, Irabu, Tarama, Minna.
b. Yaeyama, otoci: Okinawa, Ishigaki, Iriomote, Hatoma, Kohama, Taketomi, Kuroshima, Hateruma, Aregusuku.
c. Yonaguni, otoci: Okinawa, Yonaguni.
## Izvori

## Vanjske veze

* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
# Pečatno pismo

| Pečatno pismo  |
| --- |
| Generalno |
| Vrsta | Logogram |
| Jezici | Starokineski jezik |
| Historija |
| Period | Bronzano doba kine |
| Klasifikacija |
| Porodica |
Proročanski zapisi* pečatno pismo
 |
| Podsistemi | Činovničko pismo Kaišu Kanđi Kana Handža Džujin Uprošćeno kinesko Ču nom Kitansko pismo Jurčensko pismo Tangutno pismo |
| ISO 15924 | Hani, Hans, Hant |
|

**Pečatno pismo** (pojednostavljeni kineski: 篆书; tradicionalni kineski: 篆書; pinyin: *zhuànshū*) je drevni stil kineske kaligrafije. Prirodno se razvilo iz pisma Džou dinastije (vidi bronzano pismo), i nastalo u Zaraćenoj državi Ćin. Pečatno pismo je postalo standardizovano i usvojeno kao formalno pismo za svu Kinu u Ćin dinastiji, te je i dalje bilo naširoko korišteno za dekorativno rezbarstvo i pečate u dinastiji Han. Otad, pretežna upotreba je u pečatima, stoga ima taj naziv. Bukvalan prevod svog kineskog imena 篆书 (*zhuànshū*) je *ukrasno rezbarijsko pismo*, jer u vreme kada je to ime postalo u Han dinastiji, uloga je bila svedena na dekorativni napis nego kao glavno pismo za svakodnevne upotrebe.

## Vrsta pečatnih pisma

Malo pečatno pismo epigraf na standardnog prototipa težine dinastije Ćin. Napravljeno od gvožđa, ovaj prototip je iskopan 1973. kod grada Vendeng (文登市), Veihai, provinciji Šandong.
Naziv **pečatno pismo** se odnosi na veliko pečatno pismo (大篆, pinjin: *dàzhuàn*; japanski: *daiten*), i malo pečatno pismo (小篆 pinjin: *xiǎozhuàn*; japanski: *shōten*) zadnji se takođe naziva jednostavno *pečatno pismo*. Veliko pečatno pismo je prvobitno obraćanje za kasniji, nejasni Han dinastijski naziv za pisanje u Ćin dinastiji slični ali raniji od malog pečatnog pisma. Naziv takođe je bio korišten za imenovanje zapadnih Žou oblika ili čak pismo proročanskih kostima. Budući da je pojam neprecizan, koji se nejasno odnosi na bilo koje specifično istorijsko pismo i ne koristi se za bilo koju opštu saglasnost u smislu, suvremeni književnici imaju tendenciju da izbegavaju taj naziv. Kada se odnose na *pečatno* pismo, obično znači (malo) pečatno pismo od sistema Ćin dinastije, to jest, poreklo koje se razvilo u državi Ćin tokom proljeća i jeseni u periodu Zaraćenih Država koji su standardizovani pod Prvim Carom.

## Reference
# Hanja

Riječ hanja napisana hanjom (gore) i hangulom (dolje)
**Hanja** (»handža«, hangul: 한자, hanja: 漢字) naziv je za posebne znakove kineskog pisma koji se koriste za zapisivanje korejskog jezika.

Hanja (korejski: 한자어, 漢字語) koristi se za pisanje sino-korejskih riječi, odnosno korejskih riječi kineskog podrijetla, dok se hanmun (korejski: 한문, 漢文) koristi za pisanje literarnog kineskog. Znakovi hanje nisu prolazili kroz reforme pisanja i bliski su tradicionalnom kineskom pismu. Mali broj znakova hanje je izmijenjen ili jedinstven korejskom jeziku, za razliku od modernog, pojednostavljenog pisma koje se koristi u Kini, Maleziji i Singapuru.

## Povijest

Iako je Sejong Veliki 1466. godine proglasio hangul službenim pismom, nije ušao u široku službenu upotrebu sve do kraja 19. i početka 20. stoljeća. Dotada je bilo potrebno tečno čitati i pisati hanjom. Dokumenti na korejskom jeziku, uključujući povijesne zapise i književnost, pisani su do suvremenog razdoblja u prvom redu na kineskom književnog jeziku koristeći hanju kao pismo. Dobro radno poznavanje kineskih znakova još uvijek je važno za svakoga tko želi proučavati stare tekstove iz Koreje. Iskustvo s hanjom također je korisno za razumijevanje etimologije sino-korejskih riječi kao i za proširenje korejskog vokabulara.

Hanja se u prošlosti koristila za pisanje izvorno korejskih riječi, ali od 20. stoljeća Korejci koriste hanju samo za pisanje sino-korejskih riječi, dok se izvorne korejske riječi i posuđenice iz drugih jezika pišu hangulom. Prema *Rječniku standardnog korejskog jezika* koji je objavio Nacionalni institut za korejski jezik (NIKL), približno polovica (50 %) korejskih riječi su sino-korejske, uglavnom u akademskim područjima (znanost, vlada i društvo). Drugi rječnici, kao što je *Urimal Keun Sajeon*, tvrde da bi ovaj broj mogao biti bliži 30 %.

## Obrazovanje

### Južna Koreja

U Južnoj Koreji podučavanje hanje počinje u 7. razredu i nastavlja se do završetka srednje škole u 12. razredu. Uči se ukupno 1800 hanja znakova, 900 do 10. razreda i 900 nakon 10. razreda.

### Sjeverna Koreja

Sjeverna Koreja od 1969. godine podučava učenike 5. do 8. razreda 1500 znakova hanje, s dodatnih 500 znakova za srednjoškolce. Na višim stupnjevima obrazovanja ovaj broj raste na ukupno 3000.

## Povezani članci

* hangul
* korejski jezik

## Izvori
# Džurčensko pismo

**Džurčensko** ili **Džurdžijsko pismo** (džurčenski:   dʒu ʃə bitxə ) je pismo koje se koristilo u džurčenskom jeziku kojim su govorili Džurčeni, nomadi koji su stvorili Carstvo Jin na sjeveroistoku Kine u 12. i 13. vijeku. Nastalo je na temelju kitanskog pisma (koje je pak stvoreno na temelju kineskog pisma). Do danas je, zbog relativno malog broja očuvanih tekstova, pismo tek djelomično dešifrirano.

Iako su Džurčeni bili preci današnjih Mandžuraca, džurčensko pismo nije vezano uz kasnije mandžursko pismo.

Džurčensko pismo se, prema današnjim saznanjima, sastojalo od 720 slova. Predstavljalo je mješavinu logograma, koje su predstavljale cijele riječi bez fonetskog elementa i fonograma, koji su predstavljali zvukove; neke riječi su se ispisivale s kombinacijom dva ili više slova.

Džurčensko pismo se smatra dijelom kineske porodice pisama.

## Izvori

## Literatura

* Herbert Franke, Denis Twitchett, *Alien Regimes and Border States, 907–1368*. *The Cambridge History of China*, vol 6. Cambridge University Press, 1994. ISBN 978-0-521-24331-5.
* Wilhelm Grube, *Die Sprache und Schrift der Jučen*. Leipzig: Otto Harrassowitz, 1896.
* Daniel Kane, *The Sino-Jurchen Vocabulary of the Bureau of Interpreters*. (Uralic and Altaic Series, Vol. 153). Indiana University, Research Institute for Inner Asian Studies. Bloomington, Indiana, 1989. ISBN 978-0-933070-23-3.

## Vanjske veze

* Jurchen Script
* The Jurchen language and Script Website (Chinese Traditional Big5 code page) via Internet Archive
# ISO 15924

**ISO 15924** je međunarodni standard koji služi za označavanje pisama.

Oznaka latinice je *Latn 215*, ćirilice– *Cyrl 220*, staroslavenske ćirilice – *Cyrs 221*, arapskog pisma – *Arab 160*, a grčkog pisma – *Grek 200*.

## Vanjske veze

* ISO 15924:2004
* ISO 15924 Unikodovo tijelo za registraciju
* Unikodov popis kodova ISO 15924
* Promjene kodova kroz vrijeme
# Pisanje

Pisanje
Pisma u svijetu
**Pisanje** je ljudska aktivnost kojom se na nečemu ostavlja trag u vidu simbola (slova) iz skupa unaprijed utvrđenih znakova (pisma).

Za pisanje je potrebno ispuniti četiri zahtjeva. To su poznavanje jezika na kojem se piše, poznavanje gramatike, pravopisa i slova.

Ostavljeni trag naziva se tekst, spis ili zapis.

Svaki čovjek ima vlastiti način pisanja, rukopis, po kojem se nedvojbeno može ustanoviti tko piše. Ta osobnost koristi se i za potpis.

Pisanje je i misaoni proces kreiranja sadržaja zapisa.

## Jača upotrebljiva pisma

* latinica
* ćirilica
* arapsko pismo
* hargeul
* devanagari
* syllbary
* kinesko pismo
# Vernakular

**Narodni govor** ili **vernakular** je izraz kojim se opisuje "domaći" jezik ili dijalekt koji se svakodnevno upotrebljava na nekom području, obično u kontekstu razlikovanja od nacionalnog, standardnog, književnog ili službenog jezika, odnosno *lingue france* koja se koristi na širem području.

## Povezano

* Žargon
* Patois
* Sociolekt

## Vanjske veze

* Illich, Ivan. „Vernacular Values”. The Preservation Institute. Arhivirano iz originala na datum 2016-07-20. Pristupljeno 7. XI 2009.
# Restauracija Meiji

Petnaestogodišnji Meiji Tenno seli se iz Kyota u Tokio pri kraju 1868., poslije pada Eda.
**Restauracija Meiji** (jap. 明治維新 *Meiji Ishin*), naziv za lanac događaja kojima je 1868. u Japanu restaurirana praktična carska vlast pod carem Meijijem. Naziva se još i *obnova*, *revolucija* ili *reforma Meiji*.

U stvarnosti, prevrat su izveli samuraji i regionalni klanovi ujedinjeni u reformatorski pokret protiv šogunove vlasti, oslabljene nakon što je pod pritiskom zapadnih sila prekinuta viševjekovna politika izolacije Japana od vanjskog svijeta. Centar pokreta bio je u buntovnim, ali i zavađenim pokrajinama Satsuma i Choshu.

Oni su se ujedinili godine 1866. a godinu dana kasnije preuzeli carsku palaču, natjeravši posljednjeg šoguna Tokugawa Yoshinubu da podnese ostavku. Šogunovi pristaše su još dvije godine pružali oružani otpor.

Meiji revolucija predstavlja jedan od najvažnijih događaja u historiji Japana i svijeta, jer je njime započeo proces napuštanja drevnih feudalnih institucija i ubrzane transformacije Japana u modernu industrijsku državu i svjetsku silu.