Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Anatomija

*Za ostale upotrebe, pogledajte Anatomija (razvrstavanje).*

**Anatomija** ( grčki: νατομία *anatomija* i νατέμνειν *seciranje*) je grana biologije koja za cilj ima izučavanje strukture i organizaciju živih organizama. Deli se na animalnu anatomiju - **zootomija** i biljnu anatomiju - **fitotomija**. Glavne podgrupe anatomije su komparativna anatomija, histologija i humana anatomija.

Animalna anatomija podrazumeva proučavanje strukture različitih životinja i tada se naziva **komparativna anatomija** ili animalna morfologija, i može biti proučavanje jedne životinje, u kom slučaju se naziva specijalna anatomija.

## Humana anatomija

Nama najvažnija vrsta anatomije je **humana anatomija** (kako podrazumeva proučavanje jedne vrste znači da je humana anatomija takođe i specijalna anatomija). Humanu anatomiju možemo da posmatramo iz više uglova. Sa medicinskog stanovišta humana anatomija je uopšte poznavanje egzaktne forme, pozicije, oblika, veličine i odnosa različitih struktura ljudskog tela. Ovom terminu je takođe dat naziv i deskriptivna ili topografska humana anatomija.

Ljudsko telo je u toj meri kompleksno da samo mali broj profesionalaca, tek nakon godina strpljive studije, mogu da kažu da su poznavaoci ljudskog tela. Međutim svi lekari koji proučavaju ljudsko telo se specijaliziraju na određene delove tela i to znanje usavršnjavaju. Na primer, lekar se fokusira na mozak koji proučava do detalja, dok ima opšte znanje ostatka tela. Topografska anatomija se uči neprekidnim ponavljanjem i seciranjem tela, i detaljnim upoznavanjem.

Sa morfološke tačke gledišta, humana anatomija je fascinantna nauka, jer za cilj ima proučavanje uzroke koji su doveli do trenutnog stanja tela. Pri ovom proučavanje neophodne su nauke tipa embriologija, filogenija i histologija.

Patološka anatomija (ili morbidna anatomija) je nauka koji proučava obolele organe, dok delovi anatomije koji proučava zdravu anatomiju tela mogu biti medicinska, hirurhška i površna anatomija. Komparacijom anatomije različitih rasa ljudskog roda bavi se fizička antropologija, odnosno antropološka anatomija.

Svaka anatomska jedinica počinje prvo sa opisom strukture organa ili sistema (kao na primer nervi, nervni sistem, srce, itd.). Za ovim sledi opis razvoja, odnosno embriologija i komparativna anatomija, tj morfologija. Ovakva klasifikacija je od velikog značaja jer prvo daje dovoljno detalja o strukturi organa, i drugo, bilo ko (ne samo profesionalni medicinski radnici) može da ima u uvid u odnos i opis opšteg sistema.

## Sistemi ljudskog tela

lokomotoren sistem

* Cirkulatorni sistem
* Sistem za varenje
* Endokrini sistem
* Sistem za izlučivanje
* Imuni sistem
* Nervni sistem
* Limfatični sistem
* Mišićni sistem
* Reproduktivni sistem
* Respiratorni sistem
* Skeletalni sistem

## Organi

* Anus
* Slepo crevo
* Mozak
* Grudi
* Debelo crevo
* Dijafragma
* Uvo
* Oči
* Srce
* Bubreg
* Grkljan
* Jetra
* Pluća
* Nos
* Jajnici
* Grlo
* Pankreas
* Penis
* Placenta
* Rektum
* Koža
* Tanko crevo
* Slezina
* Želudac
* Jezik
* Materica
# Morfologija (biologija)

*Za ostale upotrebe, pogledajte Morfologija (razvrstavanje).*
Morfologija mužjaka *Caprella mutica*
**Morfologija** je biološka opšta nauka o strukturi i obliku organizama. Tako možemo pričati o morfologiji biljaka i morfologiji životinja kao jasno odvojenim disciplinama. Možemo posmatrati morfologiju pojedinog organizma, vrste, ili neke više taksonomske kategorije, kao i morfologiju ćelije, organa, sistema organa. Morfologija unutrašnjosti organizma naziva se anatomija.

## Zadaci i metode morfologije

Organizmi se na zemlji pojavljuju u velikom broju oblika. Zadatak morfologije je da utvrdi opšte zakonitosti koje su uzroci posebnih oblika, da ih razume i opiše/predstavi. Metode koje izaberemo mogu biti čisto opisne (kada i ne moramo biti posebno stručni) - tada se ne bavimo uzrocima morfoloških pojava, već opisujemo pojavu ili pojave i eventualno ih klasifikujemo. „Viši" stupanj bavljenja morfologijom bi bio postavljanje pitanja uzroka tih pojava, analitičkim i eksperimentalnim pristupom.

## Reference
# Spolni organi

**Spolnim** ili **polnim organima** nazivamo one dijelove anatomije čovjeka (i anatomije drugih živih bića) koji su uključeni/koji se koriste pri razmnožavanju i time sačinjavaju reproduktivni sustav kompleksnih organizama:

* kod muškaraca: testisi, penis, prepucij, mošnje, prostata
* kod žena: jajnici, klitoris, vagina, velike i male usne, Bartholinijeve žlijezde, maternica

Termin **genitalije** rabi se vanjski (vidljivi) dio spolnih organa: za penis i mošnje kod muškaraca, odnosno za velike i male usne te klitoris u žena.
# Kariotip

Kariogram muškarca prikazan bojenjem po Giemsi
Shematski kariogram čovjeka
**Kariotip** (od grčke riječi *karyon* = sjeme ili jezgra) je broj i vanjski izgled kromosoma u jezgri eukariotske stanice. Pojam također obuhvaća cijeli skup kromosoma u vrsti ili u organizmu jedinke, odnosno kompletnu garnituru kromosoma neke vrste.

Kariotipi opisuju broj kromosoma i kako izgledaju pod mikroskopom. Pozornost se daje njihovoj dužini, položaju u centromeri, kako se povezuju, razlike u spolnim kromosomima i svim ostalim fizičkim osobinama. Priprema i proučavanje kariotipa dio je citogenetike.

Pojam ljudskog kariotipa uveden je i sistematiziran 1960. godine, iste godine kad je na konferenciji u Denveru standardizirana nomenklatura u području citogenetike. Kariotip čovjeka je kromosomski komplement jedne osobe. Kariotip ne valja miješati s pojmom kariogram, koji je kromosomska slika jedne stanice odnosno stanične linije. Kariotip i kariogram ne moraju se uvijek podudarati, za razliku od mozaičnih kariotipova koji uvijek odgovaraju jedan drugomu. Dva ili više kariograma čine kariotip.

## Izvori

## Povezano

* humani kariotip

## Vanjske veze

* BioNet škola Arhivirano 2008-10-06 na Wayback Machine-u
# Fiziologija

**Fiziologija** je jedna od temeljnih bioloških znanosti koja se bavi proučavanjem funkcija zdravog organizma s naglaskom na mehanizme koji nadziru i reguliraju životne procese, tj. održavaju homeostazu. Naziv fiziologija nastao je od grčkih riječi phisis (priroda) i logoi (diskutovati, raspravljati).

Nekada se smatralo da je ona jedna od disciplina anatomije. Međutim, primjena suvremenih znanstvenih dostignuća u izučavanju prirode i živih bića, pokazala je da su struktura i funkcija međusobno povezane i zavisne. Ipak, fiziologija je povezana, kako sa anatomijom, tako i sa biologijom, biohemijom, medicinom i drugim srodnim znanostima i znanstvenim disciplinama.

## Opis

Svaki oblik života od monomolekularnog virusa pa sve do najvećeg drveta ili do kompliciranog ljudskog organizma ima vlastite funkcionalne osobine. Stoga se golemo područje fiziologije može podijeliti na fiziologiju virusa, fiziologiju bakterija, fiziologiju stanice, fiziologiju čovjeka i mnoga uža područja. U fiziologiji čovjeka nastojimo potanko razjasniti različite funkcije u ljudskom tijelu, na primjer kemijske reakcije koje se zbivaju u stanicama, prijenos živčanih impulsa s jednog dijela tijela na drugi, kontrakciju mišića, razmnožavanje, te najsitnije pojedinosti pretvaranja svjetlosne energije u kemijsku, što podražuje oko i omogućuje nam da vidimo okolni svijet.

### Fiziologija čovjeka

Fiziologiju čovjeka možemo podijeliti na:

1. Fiziologiju stanice
2. Fiziologiju krvnih stanica, imuniteta i zgrušavanja krvi
3. Fiziologiju srca
4. Fiziologiju cirkulacije
5. Fiziologiju tjelesnih tekućina i bubrega
6. Fiziologiju respiracije
7. Fiziologiju letenja, putovanja u svemir i ronjenja
8. Fiziologiju živčanog sistema i osjetila
9. Fiziologiju probavnog trakta
10. Fiziologiju metabolizma i regulacije temperature
11. Fiziologiju endokrinologije i reprodukcije

## Reference

## Vanjske veze

* The Physiological Society
* physiologyINFO.org Arhivirano 2010-02-02 na Wayback Machine-u public information site sponsored by The American Physiological Society
# Molekularna biologija

**Molekularna biologija** je izučavanje biologije na molekularnom nivou. Ovo područje preklapa se s drugim područjima biologije, posebice genetikom i biokemijom. Molekularna biologija teži istraživanju i razumijevanju interakcija između različitih staničnih sustava, uključujući međuodnose DNA, RNA i proteinske sinteze te učenju kako su te interakcije regulirane.

Pišući u *Nature*, W.T. Astbury je molekularnu biologiju opisao kao:

>
> "... ne toliko kao tehniku nego kao pristup, pristup s gledišta takozvanih bazičnih znanosti s idejom vodiljom traženja odgovarajućeg molekularnog plana ispod razine oku vidljivih manifestacija klasične biologije. Osobito je zaokupljena oblikom bioloških molekula i ..... uglavnom je tri-dimenzionalna i strukturna - to, dakako, ne znači da je samo prerada morfologije - jer ona za razliku od morfologije uz to istovremeno mora uzeti u obzir i postanak i funkciju"
>
>
>
>

## Odnos s drugim biološkim znanostima na molekularnoj razini

*Shematski prikaz odnosa između biokemije, genetike i molekularne biologije*
Molekularni biolozi koriste posebne metode prirodne za molekularnu biologiju (pogledaj sekciju *Metode* niže u članku), ali te metode sve više kombinira s metodama i idejama iz područja genetike, biokemije i biofizike. Više ne postoji čvrsta linija koja je odjeljivala te znanstvene grane. Priložena slika je shematski prikaz jednog pogleda na odnos među tim područjima:

* *Biokemija* je studij kemijskih tvari i procesa koji se odvijaju u živim organizmima.
* *Genetika* je studij učinaka genetičkih razlika na organizmima. To se često može uočiti ukoliko nedostaje normalna komponenta (npr. jedan gen). Proučavanje "mutanata" – organizmi kojima nedostaje jedan ili više funkcionalnih komponenti u odnosu na takozvani "divlji tip" ili normalni fenotip.
* *Molekularna biologija* je studij molekularnih osnova procesa replikacije, transkripcije i translacije genetičkog materijala. Centralna dogma molekularne biologije koja kaže da se genetski materijal (DNA) transkribira u RNA i tada translatira u protein, pruža dobru startnu poziciju za razumijevanje ovog područja.

Puno poslova u molekularnoj biologiji je kvantitativne prirode, i u zadnje vrijeme je puno učinjeno u međuvezi molekularne biologije i kompjuterskih znanosti bioinformatici. Uz bioinformatiku, studij strukture i funkcije gena, molekularna genetika, je jedna od najperspektivnijih grana molekularne biologije.

Sve više područja biologije se počinje baviti proučavanjem molekula, ili da direktno proučavaju njihove interakcije u stanici kao stanična biologija i razvojna biologija, ili indirektno, gdje se metode molekularne biologije koriste kako bi se donijeli zaključci o populacijama ili vrstama, kao u područjima evolucijske biologije kao što su populacijska genetika i filogenetika.
# Ponašanje

**Ponašanje** je centralni pojam biologije ponašanja. Odnosi se na sve vanjske aktivne promijene, kretanja, položaje, držanja, gestikulacije i zvukove jednog čovjeka ili životinje te kao manje ili više kratkoročnim reverzibilnim promjenama u boji ili izlučivanjem tvari bića koje na bilo koji način služe komunikaciji (npr. feromoni). Kao ponašanje mogu i nazvati razna svojstva određene životne faze.

Ponašanje može biti svjesno ili nesvjesno, prikriveno ili otoreno, voljno ili nevoljno.
*Ponašanje* se u biologiji ponašanja podrazumijeva kao kroz gene i kroz učenje utjecano prilagođavanje zdravog organizma svojoj okolini.

Ljudsko ponašanje (kao i drugih organizama i mehanizama) može biti uobičajeno, neobično, prihvatljivo ili neprihvatljivo. Ljudi procjenjuju prihvatljivost ponašanja koristeći socijalne norme i reguliraju ponašanje sredstvima socijalne kontrole. Sa smrću individue završava njegovo ponašanje.

## Primjeri za složena ponašanja

* komunikacija
* socijalno ponašanje
* agonističko ponašanje
* agresivnost
* stid
* bijeg

## Vanjske veze

* Interdisciplinarnost nauke ponašanja (razni pdf-dokumenti)
# Antoine-Laurent de Jussieu

**Antoine Laurent de Jussieu** (Lyon, 12. 4. 1748. – 17. 9. 1836.) je bio francuski botaničar iz poznate francuske botaničarske obitelji de Jussieu.

Istakao se kao prva osoba koja je predložila razvrstavanje biljaka cvjetnjača. Veći dio sustava kojeg je on predložio je u uporabi do današnjeg dana. U biologiji se rabi kratica **Juss.** kad se citira botaničko ime.

Rodio se u Lyonu. Bio je nećak francuskog botaničara Bernarda de Jussieua. U Parizu je studirao medicinu, a diplomirao je 1770. godine. Posao je našao iste godine. Predavao je od 1770. do 1826. botaniku u botaničkom vrtu Jardin des Plantes. Njegov sin Adrien-Henri je također postao botaničarom.

U svojoj studiji o cvjetnjačama *Genera plantarum* iz 1789., Jussieu je usvojio metodologiju koja se temelji na uporabi višestrukih znakova radi određivanja skupina. To je izvedena zamisao francusko-škotskog prirodoslovca Michela Adansona. To je bio značajni pomak od izvornog Linnéovog sustava, u kojem se biljke razvrstavalo u razrede i redove prema broju prašnika i tučaka. Jussieu je zadržao Linnéovo dvojno nazivlje, što je rezultiralo u radu koji se pokazao dalekosežna učinka; brojne današnje biljne porodice se i dalje pripisuju Jussieuu.

Mortonova *History of botanical science* (Povijest botaničke znanosti) iz 1981. navodi 76 biljnih porodica po Jussieuu u Međunarodnom kodeksu botaničke nomenklature, dok primjerice za Linnéa navodi samo 11. Pišući o prirodnim sustavima, Sydney Howard Vines je primijetio

> Slava ovog krunskog doseka pripada Jussieuu: bio je sposobnim čovjekom koji se točno pojavio u psihološkom trenutku, a takvi ljudi koji se tako pojave, su napravili i napraviti će sve velike generalizacije u znanosti.
>
>

U 1788. su ga izabrali za inozemnog člana Švedske kraljevske akademije znanosti.

Bio je članom masonske lože Les Neuf Sœurs.

## Radovi

* Jussieu, Antoine Laurent de (1789.). Genera Plantarum, secundum ordines naturales disposita juxta methodum in Horto Regio Parisiensi exaratam. Paris. OCLC 315729.
* Jussieu, Antoine Laurent de. Antonii Laurentii de Jussieu Genera plantarum :secundum ordines naturales disposita, juxta methodum in Horto regio parisiensi exaratam, anno M.DCC.LXXIV.
* Jussieu, Antoine Laurent de. Opuscules de botanique.

## Izvori

Na Wikisourceu ima još o ovome autoru.

* Ovaj članak sadrži prevedni tekst izdanja koje je danas javno vlasništvo: Chisholm, Hugh, ed (1911). Encyclopædia Britannica (11. izd.). Cambridge University Press.

* Duane Isely, *One hundred and one botanists* (Iowa State University Press, 1994.), str. 118.–120.
* "De Jussieu". Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. 1913.
# Dinastija Sung

| Historija Kine **Historija Kine** |
| --- |
| **DREVNA** |
| **3 Suverena & 5 Careva** |
| **Dinastija Xia** 2100–1600 pne. |
| **Dinastija Shang** 1600–1046 pne. |
| **Dinastija Zhou** 1045–256 pne. |
| **Zapadni Zhou** |
| **Istočni Zhou** |
|    Period Proljeća i Jeseni
 |
|    Period Zaraćenih država
 |
| **CARSKA** |
| **Dinastija Qin** 221 pne.–206 pne. |
| **Dinastija Han** 206 pne.–220 n.e. |
| **Zapadni Han** |
| **Dinastija Xin** |
| **Istočni Han** |
| **Tri kraljevstva** 220–280 |
| **Wei, Shu & Wu** |
| **Dinastija Jin** 265–420 |
| **Zapadni Jin** | **16 kraljevstava** 304–439 |
| **Istočni Jin** |
| **Južne & Sjeverne dinastije** 420–589 |
| **Dinastija Sui** 581–618 |
| **Dinastija Tang** 618–907 |
| (  **Drugi Zhou** 690–705 ) |
| **5 dinastija & 10 kraljevstava** 907–960 | **Dinastija Liao** 907–1125 |
| **Dinastija Song** 960–1279 |  |
| **Sjeverni Song** |  | **Z. Xia** |
| **Južni Song** | **Jin** |  |
| **Dinastija Yuan** 1271–1368 |
| **Dinastija Ming** 1368–1644 |
| **Dinastija Qing** 1644–1911 |
| **MODERNA** |
| **Republika Kina** 1912–1949 |
| **Narodna Republika Kina**  1949– | **Republika Kina (Tajvan)** 1945– |
| **Srodni članci**

Kineska historiografija
Kronologija kineske historije
Dinastije u kineskoj historiji
Lingvistička historija
Historija umjetnosti
Ekonomska historija
Historija obrazovanja
Historija nauke i tehnologije
Pravna historija Kine Medijska historija
Vojna historija Pomorska historija

 |
| This box: * prikaži
* razgovor
* uredi
 |

**Dinastija Sung** ili **Song** je dinastija koja je vladala Kinom od godine 960. do 1279. godine.

Njena vladavina se dijeli na dva perioda: Sjeverni Sung (960 - 1127.), kada je dinastija vladala cijelom Kinom i imala Kaifeng kao glavni grad te Južni Sung (1127 - 1279), kada je od strane dinastije Jin izgubila vlast nad sjevernom Kinom te se povukla iza rijeke Yangtze i za glavni grad odabrala Hangzhou.

Godine 1279. su njenu vladavinu prekinuli Mongoli pod Kublaj Kanom, koji su osvojili Južnu Kinu i ponovno ujedinili zemlju pod vlastitom dinastijom Yuan.
# Beskralježnjaci

Morski krastavac (*Thelenota ananas*)
**Beskralježnjacima** (Invertebrata ili Avertebrata) su sve životinje koje nemaju kralježnicu. U tu neformalnu skupinu živih bića spada većina svih danas poznatih životinjskih vrsta.

Beskralješnjaci ne tvore jedinstvenu i prirodno srodnu skupinu. Pored niza životinja iz skupine bez horde, ovdje se svrstavaju i dva potkoljena svitkovaca, plaštenjaci (Urochordata) i bezlubanjci (Acrania).

## Poveznice

* Sistematika beskralježnjaka

## Vanjske veze

* Online pojmovnik beskralješnjaka
# Morski pas

| Morski psi
 |
| --- |
|  |
| Morski pas
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Potkoljeno:
 | Vertebrata  |
| Razred:
 | Chondnichthyes  |
| Podrazred:
 | Elasmobranchii  |
| Nadred:
 | **Selachimorpha**  |

Usporedba veličine velike bijele psine (6 m), kitopsine (12 m), megalodona (16-20 m) i čovjeka
**Morski psi** su kralježnjaci iz razreda hrskavičnjača. Dio su nadreda Selachimorpha. Pripadaju i u grupu *elasmobranches*, to jest riba čiji škržni otvori su u obliku proreza te, zajedno sa ražama, drhtuljama, listovima i sličnim životinjama čine podrazred Elasmobranchii.

Morski psi su mesožderi, a hrane se svime što je u blizini. Plivaju brzo, ali, za razliku od većine riba, nemaju riblji mjehur, pa moraju stalno plivati. Karnivorski morski psi uglavnom ne napadaju zubima, no većina morskih pasa tijekom života izgubi mnogo zubiju; neki morski psi tijekom života izgube 30, 000 zubiju.

Veliki su od dvadesetak centimetara (pas pigmej) pa do 18 metara (gorostasna psina), iako postoje i nepotvrđeni izvještaji o gorostasnim psinama dugim čak 21 metar. Razmnožavaju se na tri načina: leženjem jaja (oviparnost), koćenjem živih mladunaca (viviparnost) ili na način da se mladi morski psi razvijaju iz jaja, ali u tijelu majke, tako da se kote razvijeni (ovoviviparnost). Na ovoviparni način također se kote neke raže.

## Izvori
# Teofrast

**Teofrast** (pravo ime Tirtam), filozof, književnik, rođen 370. pne. na ostrvu Lezbosu, jedan od najcitiranijih autora antike. Prvo je bio Platonov učenik, ali je posle njegove smrti napustio njegovu i prešao u Aristotelovu školu. Aristotel ga je imenovao za vođu i naslednika svoje peripatetičke škole, za staratelja svom sinu i za nasledika biblioteke. U toku 34 godine njegove uprave, školu je pohađalo više od 2000 učenika.

Diogen Laertije je ostavio najviše podataka o Teofrastu u delu „Životi i mišljenja istaknutih filozofa". Testament Teofrastov, koji navodi Laertije, je vrlo važan istorijski dokument iz koga se doznaje pravo stanje u peripatetičkoj školi. Držao je predavanja iz filozofije, prirodnih nauka, etike, retorike, psihologije, poetike i dr.

Sačuvana su tri njegova dela: „Istorija biljaka" u devet knjiga, „Poreklo biljaka" u šest knjiga i satirično komična zbirka „Karakteri". Izgubljeno delo „O stilu" bavilo se pitanjima književne teorije i stila, a delimično su sačuvana dela „Metafizičke aporije" i „Istorija fizike". Njegove rasprave o logici su komentari i dopune Aristotelovog „Organona". Aktivno je učestvovao u političkom životu. Živeo je 85 godina.

*Historia plantarum*, 1549
## Literatura

Teofrast. 1975. Karakteri (predgovor Petar Pejčinović). Sarajevo: IP „V. Masleša".
# Jean-Baptiste Lamarck

|  |
| --- |
| **Jean-Baptiste Lamarck** |
|  |
|  |
| Rođenje
 | 1. kolovoza 1744.  Bazentin-le-Petit, Francuska
 |
| Smrt
 | 18. prosinca 1829.  Pariz, Francuska
 |
| Narodnost
 | Francuz
 |
| Polje
 | botanika zoologija
 |
| Poznat po
 | evolucija (lamarkizam)
 |

**Jean-Baptiste de Monet Lamarck**, punim imenom i naslovom **Jean-Baptiste Pierre Antoine de Monet, chevalier Lamarck** (Bazentin-le-Petit, 1. kolovoza 1744. - Pariz, 18. prosinca 1829.), francuski prirodoslovac.

Rodio se u plemenitaškoj obitelji u Bazentinu. Obitelj mu je dala brojne ugledne vojnike.
Studirao je na isusovačkom učilištu u Amiensu od 1755. do 1759. godine. U vojničku se karijeru dao 1761., stekavši naslov *Chevalier de Saint-Martin*. Ratovao je u Sedmogodišnjem ratu s Pruskom, u fazi poznatoj kao Pomeranijski rat, gdje je Pruska ratovala protiv Švedske. Odlikovan je za hrabrost na ratištu. Na svojoj postaji u Monaku, zainteresirao se za prirodoslovlje te je odlučio studirati medicinu. Nakon što je ranjen u vojsci 1766., povukao se iz vojske te se vratio tudiju medicine.

Posebice se zanimao za botaniku. Kasnije je objavio trosveščano djelo *Flora française*. Postao je članom Francuske akademije znanosti 1779. godine. Vremenom se uključio i u rad pariškog botaničkog vrta te je postao čelnikom odjela za botaniku 1788. godine. Kad je utemeljen pariški Prirodoslovni muzej 1793. godine, ondje je dobio mjesto profesora zoologije.

Bio je kustos botaničke zbirke, a poslije profesor zoologije u Jardin du Roi. U "Zoološkoj filozofiji" sustavno je razradio prvu cjelovitu teoriju o evoluciji organskog svijeta, poznatu pod imenom *lamarkizam*, po kojoj organizmi stečena svojstva nasljeđuju. Temeljno značenje ima njegovo posljednje djelo "Prirodopis beskralježnjaka".

Njegovo djelo je bilo ispred vremena u kojem je živio, pa za života nije bio dovoljno shvaćen. Potkraj života je oslijepio te je umro u bijedi.

U biologiji se rabi kratica **Lam.** kad se citira botaničko ime.

## Reference
# Archaeopteryx

| *Archaeopteryx* |
| --- |
|  |
| Umjetnost *Archaeopteryx lithographica* |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Izumrli** (Kasna jura) (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Aves  |
| Red:
 | Archaeopterygiformes  |
| Porodica:
 | Archaeopterygidae  |
| Rod:
 | Archaeopteryx Meyer, 1861 |

**Praptica** ili **arheopteriks** (lat. Archaeopteryx lithographica) je najstarija poznata ptica. Sedam primjeraka arheopteriksa pronađeno je u vapnenačkim naslagama u blizini Eichstätta i Solnhofna u Bavarskoj u južnoj Njemačkoj.

Praptica se razvila od dinosaura teropoda, te predstavlja prijelazni oblik između ptica i gmazova. Imala je krila i bila je pokrivena perjem. Živjela je prije približno 145 milijuna godina u kasnom dijelu geološkog razdoblja Jure. Archaeopteryx je mogao letjeti približno 200 km/h.

Fosilni ostaci sačuvali su osim kostura još i otisak perja, što ukazuje na pripadnost pticama. Znakovi pripadnosti gmazovima su čeljust sa zubima u alveoli, te rep dug oko 30 cm sa oko 20 ili 21 kralješkom (cijela praptica bila je duga oko pola metra). Grudna kost joj je još uvijek slabo razvijena, kosti zastopalja (metatarsus) i zapešća (metacarpus) pak još nisu razvijene.Ima četiri jednostavna prsta s kandžama za pridržavanje. Arheopteriks je jedini poznati predstavnik podrazreda Sauriurae odnosno Archaeornithes. U drugi podrazred Odonthognathae ubrajaju se dvije vrste arheopteriksa iz razdoblja krede.

Sedmi kostur, za koji se ranije mislilo da pripada vrsti arheopteriks, 2001. je uvršten u red Wellnhoferia. Preostalih šest primjeraka uistinu pripada vrsti arheopteriksa.

## Galerija

*
*
*
*
*

## Reference