Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Američki bizon

Američki bizon
Američki bizon
**Američki bizon** (*bison bison*, *B. americanus*) je divlje govedo kratkih nogu, vrlo razvijenog prednjeg dijela tijela te obrasla dugačkom dlakom koja prekriva glavu, vrat i prednje noge gotovo do zemlje.

Dugačak je do 3,5 m, a težak do 1500 kg.

Američki bizon je nekada bio rasprostranjen po sjevernoameričkom kontinentu, ali su u 18. i 19. vijeku zbog mesa i krzna počeli loviti s takvim intenzitetom, da je gotovo istrijebljen.

Srodan je evropskom bizonu.
# Vitoroga antilopa

| Vitoroga antilopa
 |
| --- |
|  |
| Vitoroga natilopa u Oregonu
 |
| Status zaštite
 |
|
Status zaštite: **Niska zabrinutost** (IUCN 3.1)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Artiodactyla  |
| Podred:
 | Ruminantia  |
| Infrared:
 | Pecora  |
| Porodica:
 | **Antilocapridae** Gray, 1866. |
| Rod:
 | Antilocapra  |
| Vrsta:
 | A. americana  |
| Dvojni naziv
 |
| Antilocapra americana Ord, 1815. |

**Vitoroga antilopa** (*Antilocapra americana*) ili **viloroga antilopa**, a ponekada i **rašljoroga antilopa** je jedina postojeća vrsta porodice **Antilocapridae**, jedne od dvije porodice sisavaca koje žive samo u Sjevernoj Americi (druga porodica je Aplodontidae).

## Rasprostranjenost i stanište

Vitoroge antilope nastanjuju otvorene travnate oblasti i šipražje zapadnih Sjedinjenih Američkih Država i Kanade, kao i neke dijelove Meksika.

## Opis

Vitoroga antilopa je duga, od glave do repa, 140 cm. U ramenima je visoka 87 cm, a teži 47-70 kg. Ženke su inače za 10-25% manje od mužjaka. Ova antilopa je poznata po svojoj brzini, budući da može postići brzinu od 86 km/h, a može održavati brzinu od 70 km/h preko 6,4 km. Imaju zdepasto tijelo i duge i vitke noge. Papci su dugi, špicasti, razdvojeni i zaštićeni kako bi mogli podnijeti udarce koraka jer vitoroga antilopa može skočiti do 8 metara u daljinu kada trči. Oba spola imaju rogove, koji su kod mužjaka dugi oko 43 cm s naprijed okrenutim vrhovima. Ženke imaju kratke rogove, duge oko 4,2 cm. Pomoću svojih velikih očiju, zaštićenih crnim trepavicama, mogu vidjeti sve u vidnom polju od 360°.

Gornji dio tijela je smeđe-žute boje, dok su stomak i unutrašnja strana udova, četverokutni dio između ramena i kukova, linije ne vratu i stražnjica bijeli. Mužjaci imaju crno lice i dvije crne šare ispod ušiju, koje koriste pri udvaranju i pokazivanju dominantnosti. Miris je vrlo važan za vitoroge antilope i zato mužjaci imaju 9 mirisnih žlijezda, a ženke 6. Mužjaci označavaju teritoriju žlijezdama na glavi.

Zubi su im prilagođeni za hranjenje raznim prerijskim biljkama, šipražjem, travama, ali i kaktusima i usjevima. Zubi stalno rastu zbog trošenja.

## Razmnožavanje

Oba spola su zrela sa 16 mjeseci. Ženke stvaraju 4-7 jajašaca, ali najviše 4 oplođena mogu da stanu u maternicu. Tjeranje traje dva do tri tjedna, a bremenitost 252 dana. Mladunci se rađaju krajem svibnja ili početkom lipnja i na rođenju su teška 3,4 do 3,9 kg. Mladunci su u stanju prestići konja sa dva dana starosti, ali nemaju snage za duga putovanja sa ostatkom krda, pa ostaju skriveni u travi dok ne napune 21-26 dana. Ženke brinu o mladima 4-5 mjeseci, s tim da se mužjaci odbijaju od dojenja 2-3 tjedna prije ženki. Vitoroge antilope žive oko 10 godina, a u zatočeništvu i 15. Odrasli mužjaci ne brinu o svojim potomcima.

## Izvori

## Drugi projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **vitoroga antilopa** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **vitorogoj antilopi** |
# Karpofor

Između svaka dva ploda sa krilatim izraštajima kod javora nalazi se karpofor.
**Karpofor** (gr. *karpos* (καρπο) - voće, *phoreo* (φόρος) - trošenje) u botanici je deo šizokarpijuma. Predstavlja osnovu na kojoj su skupljeni plodovi. Kada sazru, opadaju svaki zasebno, dok karpofor zaostaje. Ovakav plod, a tako i karpofor se javlja kod zdravca, žive trave i svih vrsta familija *Apiaceae*.

Kod pečuraka, karpofor je plodonosno telo koje čine šešir i drška (stručak).

## Reference

## Vanjske veze

* Šta je karpofor?
* Detaljna fotografija karpofora Arhivirano 2024-06-06 na Wayback Machine-u
* Detaljno o karpoforu
# Komenzalizam

**Komenzalizmom** (latinski *cum* - sa, zajedno i *mensa* - stol, dakle, doslovno, "zajedno za stolom") naziva se oblik zajedničkog života dva organizma različitih vrsta kod kojih jedan partner (komenzal) ima korist od drugog (domaćin), a da pri tome ovaj drugi nema štetu. Ovaj specifični oblik međusobnog odnosa je jedna vrsta probioze.

## Čovjek

Kod ljudi se oni mikroorganizmi koji nastanjuju različite biotope i u svojoj ukupnosti su kod čovjeka **normalna flora**, nazivaju **ekto**- i **endokomenzalima**. Ovdje se dijelom radi i o mutualizmu, jer mnogi od tih mikroorganizama imaju zaštitnu ulogu u biotopu koji nastanjuju pa neravnoteža te flore uzrokuje zdravstvene probleme. To su:

* na koži (ovisno o području) različita kožna flora
* u usnoj šupljini je usna flora (koja u području zubi ipak ne štiti od mikroorganizama koji luče kiselinu što izaziva karijes)
* u gornjem dijelu dišnih organa fiziološki mikroorganizmi
* u crijevima, ovisno o dijelu, različita crijevna flora
* kod žena (u vagini) vaginalna flora čiji sastav je različit, ovisno o životnoj dobi žene.

## Životinje

Strvinari koji u stepama i pustinjama slijede veće lovce. Povremeno ti komenzali mogu, zbog njihove masovnosti ili nedovoljne količine hrane, postati konkurencija lovcima koje slijede.
# Zamorci

| zamorčić
 |
| --- |
|  |
| *Cavia porcellus* |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Rodentia  |
| Podred:
 | Hystricomorpha  |
| Porodica:
 | Caviidae  |
| Rod:
 | Cavia  |

*Cavia porcellus*
**Zamorci** (lat. *Cavia*), su rod glodavaca iz porodice prasenaca (*Caviidae*), porijeklom iz Južne Amerike. Ima sveukupno devet vrsta, ali je najpoznatija *Cavia porcellus*, domaći zamorčić

## Historija

U engleskom jeziku poznat kao gvinejsko prase (engl. *guinea pig*), kavija ili savija (engl. *cavy*, od port. *çavia*: oboružani bodljaš), ova životinja potječe od pretka *Cavia cutleri*, koji još obitava u Južnoj Americi. Zamorčiće su držali Inke više ili manje kao kućne ljubimce (točnije, za jelo) davno prije dolaska Europljana. Osvajanjem u 16. stoljeću španjolski konkvistadori su ih pronašli kako slobodno trče po kućama ljudi i prevezli su ih u europske krajeve, no zamorčići su i dalje zadržali svoju ulogu kao hrana.. Ponekad se glasaju kao svinje, i zbog toga neki ljudi ih nazivaju morskim prascima. Danas su zamorčići jedno od najomiljenijih dječjih kućnih ljubimaca širom svijeta.

## Vrste

* *Cavia anolaimae* - podrijetlom iz Kolumbije
* *Cavia aperea* – brazilski zamorac, raširen istočno od Anda
* *Cavia fulgida* – iz istočnog Brazila
* *Cavia guianae* (često smatran sinonimom *C. porcellusa*) - Venezuela, Guajana, Brazil
* *Cavia intermedia* iz brazilske države, Santa Catarina
* *Cavia magna* – raširena u Urugvaj, jugoistočni Brazil
* *Cavia nana* (smatra se sinonimom *C. tschudii*)
* *Cavia porcellus* – domaći zamorčić, najraširenija vrsta
* *Cavia tschudii* – planinski zamorac, Peru, Čile i sjeverozapadna Argentina

## Razmnožavanje

Ženka zamorčića nosi u prosjeku 2 mjeseca, a dužina graviditeta ovisi o broju mladunaca, jer što je više mladunaca ženka će se prije okotiti. Mladi na svijet dolaze u naprednijoj fazi od drugih vrsta glodavaca. Kote se s dlakom, otvorenim očima, stalnim a ne mliječnim zubima, i već su nakon 2 dana sposobni uzimati čvrstu hranu, ali je ipak potrebno da neko vrijeme (20 - 30-ak dana) provedu s majkom zbog stjecanja imuniteta preko mlijeka. Ženka može imati 3 legla godišnje, a spolno je zrela s mjesec dana, dok je mužjak spolno zreo s 2-3 mjeseca. Mužjaka nije potrebno odvajati od ženke poslije parenja, ni poslije okota, jer kod njih nije izražena pojava kanibalizma kao kod drugih glodavaca.

## Izvori
# Činčile

| Činčile
 |
| --- |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Rodentia  |
| Podred:
 | Hystricomorpha  |
| Porodica:
 | Chinchillidae  |
| Rod:
 | Chinchilla  |

**Činčile** (lat. *Chinchilla*) su rod malenih glodavaca, koji se najviše uzgajaju zbog krzna i kao kućni ljubimci. Žive u suhim i gorskim predjelima Južne Amerike u većim skupinama. Dane provode u skrovištu, a noću se hrane, najviše biljem. Premda su oprezne, u divljini su plijen mnogih životinja.

## Porijeklo imena

Dobili su ime po indijanskom narodu Chincha, koji je od 1000. pa do pada pod državu Inka (1476.) živio u obalnom području južnog Perua i možda Čilea. Uzgajali su činčile i držali ih za kućne ljubimce, njihovo su meso jeli, a od kvalitetnog krzna radili su sebi odjeću. Krzno činčile kasnije su od njih preuzeli Inke pa ga je uskoro mogao nositi samo Inka i osobe kraljevske krvi.

## Izgled

Činčila je maleni glodavac kratkog tijela, velike glave na kojoj su dva duga obla uha. Ima razmjerno velike oči i duge, svijetle, rijetke brkove te dug dlakav rep. Tijelo pokriva oko 2 cm debela meka crnobijela dlaka. Krzno je srebrne boje. Tijelo je dugo oko 30 cm, od toga oko 13 cm otpada na rep. Težina je od 400 do 600 g. Prosječna doživljena starost je 15 godina, a neke jedinke žive i preko 20 godina.

Postoje dvije vrste iz roda Činčila: '**Chinchilla brevicaudata'** i '**Chinchilla lanigera'**. Prva vrsta ima kraći rep, širi vrat i ramena te kraća uha. U prirodi, obje su vrste vrlo ugrožene.

## Kućni ljubimac

Poznata je i kao kućni ljubimac. Činčila je noćna životinja, hrani se noću i tada je najživahnija, ponekad i vrlo glasna. Budući, da je gipka i hitra treba puno prostora. Može skočiti do 180 cm visine. Smeta joj propuh i prejaka izravna sunčeva svjetlost. Nastambu ili krletku treba redovito čistiti i mijenjati stelju (pokrov). Preporuča se poseban prostor za obavljanje nužde, jer jako voli čistoću. Osnovna hrana su sijeno i posebni briketi. Svakodnevno je potreban pijesak, u kojem će se valjati, što je zaštita za kožu i dlaku, inaće se lako pojave gljivična kožna oboljenja. Osjetljive su na hranu, koja sadrži šećer, jer lako dobiju šećernu bolest i prerano ugibaju. Činčile traže nježno postupanje i postepeno se privikavaju na vlasnika.

## Krzno

Međunarodna trgovina krznom činčile potječe iz 16. stoljeća. Krzno je popularno zbog izrazite mekoće. Za jedan dugi kaput, potrebno je krzno od oko 150 činčila. Činčile u prirodi na rubu su istrebljenja, zbog krivolova. Lov na činčile je zabranjen. Za krzno, uglavnom se koriste činčile iz uzgoja.

## Galerija

* Usporedba dviju vrsta iz roda Chinchilla
* Krzno činčila
* Prirodno stanište činčila
* Činčile kao kućni ljubimci

## Izvori
# Dikobrazi Starog svijeta

| Dikobrazi Starog svijeta
 |
| --- |
|  |
| Hystrix cristata
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Rodentia  |
| Podred:
 | Hystricomorpha  |
| Infrared:
 | Hystricognathi  |
| Porodica:
 | Hystricidae Fischer de Waldheim, 1817 |

**Dikobrazi Starog svijeta** (*Hystricidae*), porodica glodavaca iz Staroga svijeta rasprostranjena na području Europe, Azije, Afrike, Indije i jugoistočne Azije. Kao i kod dikobraza Novog svijeta (*Erethizontidae*), glavna im je karakteristika tijelo prekriveno veoma dugim bodljama, koje uspješno koriste u obrani od grabežljivaca. Bodlje su građene su od keratina.

Dikobrazi su noćni sisavci, danju spavaju skrivajući se u rupama koje sami iskopaju. Biljožderi su i hrane se lišćem i grančicama, spore su i nenasrtljive životinje, ali veoma opasne ako im se neprijatelj približi, pa je zabilježen i slučaj da se dikobraz obranio i od napada čak 17 lavova.

Njihov životni vijek iznosi oko 15 godina. U Keniji su neka plemena njegovo meso koristili za ishranu, a njegove bodlje koristili za izradu nakita.

## Podporodice

* *Atherurinae* Lyon, 1907
	+ *Atherurus* F. Cuvier, 1829
	+ Sivacanthion Colbert, 1933 †
	+ *Trichys* Günther, 1876
* *Hystricinae* Fischer de Waldheim, 1817
	+ *Hystrix* Linnaeus, 1758
	+ *Xenohystrix* Greenwood, 1955 †

## Povezano

* Dikobrazi Novog svijeta

## Izvori
# Vjeverice

| Vjeverice
 |
| --- |
|  |
| *Sciurus carolinensis* |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Rodentia  |
| Podred:
 | Sciuromorpha  |
| Porodica:
 | **Sciuridae**  |

**Vjeverice** (ijek.) ili **veverice** (ek.), zajednički naziv za životinje iz porodice *Sciuridae*, iz reda glodavaca.

Tipičan predstavnik ove porodice su vjeverice sa dugačkim repom, koje naseljavaju Europu, Aziju i Amerike. Također, u porodici Sciuridae su i leteće vjeverice, dok leteće vjeverice iz porodice *Anomaluridae* koja naseljavaju Afriku nisu iz ove skupine.

## Opis

Živi u šumama,parkovima,vrtovima, aktivna je danju (nekad i noću!), dobro se penje i skače. U krošnjama gradi nekoliko loptastih gnijezda u kojima skriva hranu i mlade. Ne spava pravi zimski san (povremeno se budi).

Prehranjuje se bobicama, plodovima, gljivama, jajima, sjemenkama i mladim pticama.

## Rasprostranjenost

U Europi žive samo dvije vrste vjeverica-siva i crvena vjeverica.
Na svijetu je poznato oko 200 vrsta vjeverica. No, uz crvenu vjevericu, koja je do 70-ih godina prošloga stoljeća bila jedini stanovnik Europe, na starom kontinentu odnedavna viđamo i sivu. Prvi primjerci, uvezeni iz Sjeverne Amerike, pušteni su u Italiji, da bi se u posljednjih 50-ak godina nevjerojatno proširili i ugrozili opstanak zaštićene crvene vjeverice.

Zbog kitnjasta, uspravno položena repa te gotovo ljudskog izgleda dok sjede na stražnjim šapama i grickaju hranu, ti predivni glodavci svima su dobro znani i često se mogu vidjeti u parkovima u naseljima. Sive vjeverice ljeti često zadobiju svijetlo smećkastocrvenu nijansu, posebno na leđima i bokovima pa ih je lako zamijeniti s crvenima. Crvene, pak, za zimskih mjeseci imaju dlakave čuperke na vrhovima uški koje sive vjeverice nemaju nikada.

Obje vrste vjeverica vole lješnjake. No, sivih je više pa su i proždrljivije, premda bi se mogle zadovoljiti i žirevima koje crvene ne vole, jer ih ne mogu dobro probaviti. Ni jedna vrsta vjeverica ne hibernira, iako su manje aktivne, pa je u hladnim zimama u prednosti siva vjeverica koja nakupi znatno deblji sloj zaliha masti. U Velikoj su Britaniji lokalne populacije crvenih vjeverica nestale u samo 15 godina nakon dolaska sivih vjeverica.

Kad pronađe lješnjak, vjeverica najprije provjeri je li jestiv, no ponekad ga ne pojede odmah već spremi u spremište hrane za crne dane. Mirisnim žlijezdama na usnama vjeverica označava hranu, koju će zakopati što je dublje moguće, na mekanu terenu, a potom, uzdignuta repa, krenuti u novu potragu. Miris lješnjaka osjetit će čak i pod snježnim pokrivačem.

## Vanjske veze

* *Vjeverice* Arhivirano 2007-06-14 na Wayback Machine-u na National Geographicu
# Zečevi

| Leporidae
 |
| --- |
|  |
| Romerolagus diazi
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Lagomorpha  |
| Porodica:
 | Leporidae Fischer, 1817 |

**Zečevi** (lat. *Leporidae*), porodica sisavaca iz reda dvojezubaca. Zec i kunić međusobno se razlikuju i nisu isto. Kunići su sitniji od zečeva i za razliku od njih ne prave sebi skoliništa na zemlji nego u rupama u zemlji. Uši i stražnje noge zeca dulje su nego kod kunića. I jedna i druga vrsta prisutna je u divljini. Kunića je lakše pripitomiti, dok je kod zeca to teško ili nemoguće. Zec živi usamljenički dok kinić društvena životinja koja živi u grupama.

## Rodovi

* Alilepus Dice, 1931 †
* Aluralagus Downey, 1968
* Archaeolagus Dice, 1917
* Aztlanolagus Russell & Harris, 1986
* Brachylagus Miller, 1900
* Bunolagus Thomas, 1929
* Caprolagus Blyth, 1845
* Chadrolagus Gawne, 1978
* Gobiolagus Burke, 1941
* Gripholagomys Green, 1972
* Hypolagus †
* Hypsimylus Zhai, 1977
* Lagopsys Rafinesque, 1815
* Lagotherium Pictet, 1853
* Lepoides White, 1988
* Lepus Linnaeus, 1758
* Litolagus Dawson, 1958
* Lushilagus Li, 1965
* Megalagus Walker, 1931
* Mytonolagus Burke, 1934
* Nekrolagus Hibbard, 1939
* Nesolagus Forsyth-Major, 1899
* Notolagus Wilson, 1937
* Nuralagus Quintana, Köhler, et Moyà-Solà, 2011 †
* Ordolagus de Muizon, 1977
* Oryctolagus Lilljeborg, 1873
* Palaeolagus Leidy, 1856
* Panolax Cope, 1874
* Paranotolagus Miller & Carranza-Castaneda, 1982
* Pentalagus Lyon, 1904
* Pewelagus White, 1984
* Pliolagus Kormos, 1934
* Pliopentalagus †
* Pliosiwalagus Patnaik, 2001
* Poelagus St. Leger, 1932
* Pratilepus Hibbard, 1939
* Procaprolagus Gureev, 1960
* Pronolagus Lyon, 1904
* Pronotolagus White, 1991
* Romerolagus Merriam, 1896
* Sabanalagus Averianov, 1998
* Serengetilagus Dietrich, 1941
* Shamolagus Burke, 1941
* Strenulagus Tong Yongsheng & Lei Yizhen, 1987
* Sylvilagus Gray, 1867
* Tachylagus Storer, 1992
* Trischizolagus Radulesco & Samson, 1967
* Tsaganolagus Li, 1978
* Veterilepus Radulesco & Samson, 1967

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Reference
# Pacov

| Pacov
 |
| --- |
|  |
| Crni pacov (*Rattus rattus*)
 |
| Naučna klasifikacija
 |
| Carstvo:
 | Animalia  |
| Koljeno:
 | Chordata  |
| Razred:
 | Mammalia  |
| Red:
 | Rodentia  |
| Natporodica:
 | Muroidea  |
| Porodica:
 | Muridae  |
| Potporodica:
 | Murinae  |
| Rod:
 | Rattus Fischer de Waldheim, 1803. |

**Pacov** ili **Štakor** (*Rattus*), rod mišolikih glodara srednje veličine (iznad 12 cm) i mase (do 500 g). Ovaj rod sadrži pedesetak vrsta poteklih sa teritorija Azije, a čiji je areal rasprostranjenja Stari svet. Dve najpoznatije, makar što se značaja za čovekove populacije tiče, su:

* putnički, crni (Rattus rattus)
* mrki, norveški (Rattus norvegicus)

Pacovi često žive na staništima blizu ljudskih naselja, ili u naseljima i domovima ljudi, usled obilja hrane. Šteta koju ponekad čine ljudskim zalihama hrane su primarni uzrok nazivanja pacova štetočinama i povod brojnih deratizacija. Podatak da je izazivač (crne) kuge bakterija *Yersinia pestis*, koja živi u buvama parazitima crnog pacova, i da pacovi mogu biti prenosioci još nekoliko ljudskih parazita, čini pacove i higijenskim problemom stanovništva, posebno u velikim gradovima. I pored generalno prisutnog negativnog stava o pacovima, brojni su ljudi koji ih uzgajaju kao kućne ljubimce.

## Vrste

Vrste roda *Rattus*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| * *Rattus adustus*
* *Rattus andamanensis*
* *Rattus annandalei*
* *Rattus arfakiensis*
* *Rattus argentiventer*
* *Rattus arrogans*
* *Rattus baluensis*
* *Rattus blangorum*
* *Rattus bontanus*
* *Rattus burrus*
* *Rattus colletti*
* *Rattus elaphinus*
* *Rattus enganus*
 | * *Rattus everetti*
* *Rattus exulans*
* *Rattus feliceus*
* *Rattus fuscipes*
* *Rattus giluwensis*
* *Rattus hainaldi*
* *Rattus hoffmanni*
* *Rattus hoogerwerfi*
* *Rattus jobiensis*
* *Rattus koopmani*
* *Rattus korinchi*
* *Rattus leucopus*
 | * *Rattus losea*
* *Rattus lugens*
* *Rattus lutreolus*
* *Rattus macleari*
* *Rattus marmosurus*
* *Rattus mindorensis*
* *Rattus mollicomulus*
* *Rattus montanus*
* *Rattus mordax*
* *Rattus morotaiensis*
* *Rattus nativitatis*
* *Rattus niobe*
* *Rattus nitidus*
 | * *Rattus norvegicus*
* *Rattus novaeguineae*
* *Rattus osgoodi*
* *Rattus palmarum*
* *Rattus pelurus*
* *Rattus pococki*
* *Rattus praetor*
* *Rattus pyctoris*
* *Rattus ranjiniae*
* *Rattus rattus*
* *Rattus richardsoni*
* *Rattus salocco*
* *Rattus sanila*
 | * *Rattus sordidus*
* *Rattus satarae*
* *Rattus simalurensis*
* *Rattus steini*
* *Rattus stoicus*
* *Rattus tanezumi*
* *Rattus tawitawiensis*
* *Rattus timorensis*
* *Rattus tiomanicus*
* *Rattus tunneyi*
* *Rattus vandeuseni*
* *Rattus verecundus*
* *Rattus villosissimus*
* *Rattus xanthurus*
 |

## Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala o temi: **Štakori** |
|  | Wikivrste imaju podatke o taksonu **Štakori** |
# Konvergentna evolucija

Pod **konvergentnom evolucijom** (nazvanom još i **paralelizam** i **konvergencija**) se u biologiji podrazumijeva razvoj sličnih osobina i sličnih organa s istim funkcijama kod vrsta koje nisu međusobno srodne do kojih dolazi tijekom evolucije kao posljedica prilagođavanju sličnim uvjetima života. Iz toga slijedi da se slični oblici koji se nađu kod raznih živih bića mogu povezati samo s njihovom funkcijom, a ne znače obavezno da su vrste međusobno srodne. Klasičan primjer su lubanje vuka i vuka tobolčara koje su za laike gotovo jednake. Slično je i s prednjim ekstremitetima krtice i jedne vrste cvrčka koji su kod obje vrste prilagođeni kopanju pod zemljom i zbog toga su se kod njih razvili slični oblici, iako međusobno doista nisu srodni. Krtica je sisavac dok je cvrčak kukac, što je više nego očito već na temelju njihovog osnovnog plana građe (egzoskelet kod kukca, unutrašnji skelet kod krtice). Razlog ovom konvergentnom razvoju su jednaki faktori selekcije koji su doveli do sličnih prilagodbi.

Drugi očigledan primjer su udovi kralježnjaka koji žive u vodi a prilagođeni su kretanju pod vodom. Tako, primjerice, ribe, kornjače, dupini, kitovi i pingvini odstupaju u pojedinostima od osnovnog plana građe tijela s pet ekstremiteta pa su prema tome u širem smislu homologni između sebe, ipak se, zbog različitog porijekla, može smatrati da su međusobno analogni. Dakle, kao prilagodbu na slične životne uvjete razvili su slične oblike za iste funkcije.
# Monofiletska evolucija

primati: loricrveno).

**Monofiletska evolucija** ili **monofilijai** (eng: *monophyly*) i monofiletsko porijeklo**, kao i** monofiletska specijacija **su pojmovi koji se odnose na pojavu da svi pripadnici određene šire biosistematske skupine ili skupine populacija potiču iz jedne te iste uže grupe organizama. Pravac u nauci o biološkoj evoluciji koji ovakav oblik specijacije smatra univerzalnim načinom evoluiranje živog svijeta označava se kao** monofiletizam**.**

Tako, na primjer sve recentne ljudske populacije imaju monofiletsko porijeklo.

U zajedničkoj kladističkoj upotrebi, monofiletska grupa je takson (grupa organizama) koji formira jednu granu filogenetskog sabla, što znači da se sastoji od predaka svake vrste i svih njenih potomaka. Termin je sinonim za neuobičajen termin **holofilija**. Monofiletske grupe su obično okarakterizirane zajedničkim obilježjima, kao izvedenim sinapomorfijama.

Monofilija je u suprotnosti sa parapfilijom i polifilijom, koji je najlakše shvatiti iz drugog dijagrama u ovom članku. U današnjoj upotrebi, parafiletska grupa se sastoji se od svih potomaka zajedničkog pretka osim jedne ili više monofiletskih grupa. Parafiletska grupa je na taj način 'gotovo' monofiletska (u skladu sa značenjem prefiksa 'para', odnosno 'u blizini' ili 'zajedno'). Polifiletske grupe karakteriziraju konvergentne značajke, uključujući i ponašanje (npr. noću aktivni primati, drveće, vodeni insekati). Strukture i funkcija po kojima se jedna grupa razlikuje od ostalih nisu naslijeđene od zajedničkog pretka.

## Povezano

* Pravci evolucije
* Specijacija
* Hronovrsta

## Reference

## Vanjske veze

* Abbey, Darren (1994–2006). „Graphical explanation of basic phylogenetic terms”. University of California, Berkeley. Pristupljeno 15 January 2010.
* Carr, Steven M. (2002). „Concepts of monophyly, polyphyly & paraphyly”. Memorial University. Pristupljeno 15 January 2010.
* Hyvönen, Jaako (2005). „Monophyly, consensus, compromise” (pdf). University of Helsinki. Pristupljeno 15 January 2010.