Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Det sørlige Qi-dynasti

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

**Det sørlige Qi-dynasti** (kinesisk: 齊朝, pinyin: *Qí cháo*, 479-502) var det annet av Sørdynastiene i Kina, og det ble etterfulgt av Liang-dynastiet. I dets 23 år lange historie var det for det meste preget av ustabilitet. Etter de dyktige keiser Gao og keiser Wu ble Wus barnebarn prinsen av Yulin myrdet av keiser Wus intelligente, men grusomme og mistroiske nevø Xiao Luan. Han overtok som keiser Ming og henrettet alle keiser Gaos og keiser Wus sønner og sønnesønner, og alle embedsmenn han mistenkte for å konspirere mot ham. Vilkårligheten ved disse henrettelsene ble verre da keiser Ming ble etterfulgt av sin sønn, markgreven av Donghun. Hans fremferd utløste en rekke opprør, og det siste av dem, ledet av general Xiao Yan førte til dynastiets undergang. Xiao Yans Liang-dynasti overtok.

## Herskere av Det sørlige Qi-dynasti (479-502)

| Posthumt navn | Slektsnavn og gitt navn | Rejeringstid | Æranavn og deres varighet |
| --- | --- | --- | --- |
| *Konvensjon: Qi + posthumt navn* |
| Keiser Gao av det sørlige Qi
(Gao Di 高帝 gāo dì) | Xiao Dao Cheng (蕭道成 xiāo dào chēng | 479-482 | Jianyuan (建元 jiàn yuán) 479-482 |
| Keiser Wu av det sørlige Qi
(Wu Di 武帝 wǔ dì) | Xiao Ze (蕭賾 xiāo zé) | 482-493 | Yongming (永明 yǒng míng) 483-493 |
| Prinsen av Yulin
(Yu Lin Wang 鬱林王 yù lín wáng) | Xiao Zhao Ye (蕭昭業 xiāo zhāo yè) | 493-494 | Longchang (隆昌 lóng chāng) 494 |
| Prinsen av Hailing
(Hai Ling Wang (海陵王 hài líng wáng) | Xiao Zhao Wen (蕭昭文 xiāo zhāo wén) | 494 | Yanxing (延興 yán xīng) 494 |
| Keiser Ming av det sørlige Qi - Ming Di
(明帝 míng dì) | Xiao Luan (蕭鸞 xiāo luán) | 494-498 | Jianwu (建武 jiàn wǔ) 494-498 Yongtai (永泰 yǒng tài) 498 |
| Markgreven av Donghun - Dong Hun Hou
(東昏侯 dōng hūn hóu) | Xiao Bao Juan (蕭寶卷 xiāo bǎo juǎn) | 499-501 | Yongyuan (永元 yǒng yuán) 499-501 |
| Keiser He av det sørlige Qi - He Di
(和帝 hé dì) | Xiao Bao Rong (蕭寶融 xiāo bào róng) | 501-502 | Zhongxing (中興 zhōng xīng) 501-502 |

## Noter
# Chen-dynastiet

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

**Chen-dynastiet** (kinesisk: 陳朝, pinyin: *Chén cháo*, 557-589) var det fjerde og siste av Kinas Sørdynastier, som til slutt ble knust av Sui-dynastiet.

Da dynastiet ble dannet av keiser Wu var det svært svakt og behersket bare en liten flik av det territorium som var blitt holdt av forgjengerdynastiet Liang-dynastiet – og dette området var stygt herjet av de krigene som hadde veltet Liang-dynastiret omkull. Keiser Wus etterfølgere keiser Wen og keiser Xuan var dyktige herskere, og staten ble konsolidert og tiltok i styrke, til den var omtrent likeverdig i makt med sine rivaler Det nordlige Zhou og Det nordlige Qi.[*trenger referanse*]

Etter at Nord-Zhou ødela Nord-Qi i 577 kom imidlertid Chen i en knipe. Dessuten var dynastiets siste keiser, Chen Shubao, en inkompetent og ufordragelig hersker, og Chen ble til slutt knust av Nord-Zhous etterfølgerstat Sui.[*trenger referanse*]

Verket Chenshu er ett av de mest fullstendige verker om Chendynastiet som er blitt bevart for ettertiden.

## Chen-dynastiets herskere (557-589)

| Posthumt navn | Slektsnavn og gitte navn | Regjeringstid | Æranavn og deres periodisering |
| --- | --- | --- | --- |
| *Oppsett: Chen + posthumt navn* |
| Keiser Wu av Chen - Wu Di (武帝 wǔ dì) | Chen Baxian (陳霸先 chén bà xiān) | 557-559 | Yongding (永定 yǒng dìng) 557-559 |
| Keiser Wen av Chen - Wen Di (文帝 wén dì) | Chen Qian (陳蒨 chén qiàn) | 560-566 | Tianjia (天嘉 tiān jiā) 560-566 Tiankang (天康 tiān kāng) 566 |
| Keiser Fei av Chen - Fei Di (廢帝 fèi dì) | Chen Bozong (陳伯宗 chén bó zōng) | 567-568 | Guangda (光大 guāng dà) 566-568 |
| Keiser Xuan av Chen - Xuan Di (宣帝 xuān dì) | Chen Xu (陳頊 chén xū) | 569-582 | Taijian (太建 tài jiàn) 569-582 |
| Houzhu (後主 hòu zhǔ) | Chen Shubao (陳叔寶 chén shú bǎo | 583-589 | Zhide (至德 zhì dé) 583-586 Zhenming (禎明 zhēn míng) 587-589 |

## Litteratur

* Victor Cunrui Xiong: *Historical Dictionary of Medieval China*, Lanham, Acarecrow Press, Historical dictionaries of ancient civilizations and historical eras, 2009, ISBN 978-0-8108-6053-7
* David A. Graff: *Medieval Chinese Warfare, 300-900*, London og New York, Routledge, Warfare & History, 2002
# Østlige Wei

| Østlige Wei |
| --- |
| 東魏 Dōngwèi |
|  |
| Grunnlagt | 534 (Julian) |
| Opphørt | 550 (Julian) |
| Hovedstad | Luoyang (534)
Ye (534-550)  |
| Styreform | Monarki |
| Statsoverhode | Keiser |
| Offisielle språk | Gammelkinesisk, xianbeisk |
| Statskirke | Kinesisk religion, buddhisme og daoisme. |
| Eksisterte | 8. november 534–7. juni 550 |
|

---

Østlige Wei på Commons |

Buddhastatuer fra Østlige Wèi.
**Østlige Wèi** (tradisjonell kinesisk: 東魏; forenklet kinesisk: 东魏; hanyu pinyin: *Dōngwèi*) var et av de nordlige dynastiene i Nord- og Sør-dynastienes tid i kinesisk historie. Dynastiet styrte fra 534 til 550 over deler av Nord-Kina, og var av etnisk xianbeisk opprinnelse. Det ble opprettet etter oppløsningen og delingen av Det nordlige Weidynasti.

I 534 innsatte den hànkinesiske Gao Huan, som hadde den reelle makta i den østlige halvdelen av det som hadde vært Norlige Wèis territorium, Yuán Shànjiàn som keiser over Østlige Wèi. Yuán var etterkommer etter herskere av Nordlige Wèi, men ble i realiteten en marionetthersker under Gao Huan, som hadde den egentlige makta i riket. Flere militære felttog ble igangsatt mot den vestlige naboen, Vestlige Wei, i et forsøk på å gjenforene Norlige Weis territorium, men disse felttogene mislyktes, og i 547 døde Gao Huan. Hans sønner Gao Cheng og Gao Yang lyktes i sine forsøk på å kontrollere keiseren, men i 550 avsatte Gao Yang Yuán Shànjià og opprettet sitt eget dynasti, Nordlige Qi.

Den buddhistiske kunsten fra Østlige Wèi viser en kombinasjon av den gresk-buddhistiske kunsten fra Gandhara og Sentral-Asia med kinesiske kunststiler.

## Dōngwèis keiser

| Posthumt navn | Personlig navn | Regjeringsperiode | Æranavn |
| --- | --- | --- | --- |
| Xiàojìngdì (孝靜帝) | Yuán Shànjiàn (元善見) | 534-550 | Tiānpíng (天平) 534-537 Yuánxiàng (元象) 538-539 Xīnghé (興和) 539-542 Wǔdìng (武定) 543-550 |

## Litteratur

* Albert E. Dien: *Six Dynasties Civilization*, New Haven, Yale University Press, coll. « Early Chinese civilization series », 2007
* Mark Edward Lewis: *China Between Empires : The Northern and Southern Dynasties*, Cambridge og London, Belknap Press of Harvard University Press, coll. « History of imperial China », 2009
* David A. Graff: *Medieval Chinese Warfare, 300-900*, London og New York, Routledge, coll. « Warfare & History », 2002
* Flora Blanchon, Isabelle Robinet, Jacques Giès og André Kneib: *Arts et histoire de Chine : Volume 2*, Paris, Presses universitaires de Paris-Sorbonne, 1999, 496 p. (ISBN 2-84050-123-6)
* Danielle Elisseeff: *La Chine du Néolithique à la fin des Cinq Dynasties (960 de notre ère)*, Paris, RMN, coll. « Manuels de l'école du Louvre », 2008
* James C. Y. Watt (red.): *China : Dawn of a Golden Age, 200-750 AD*, New York, New Haven og London, Metropolitan Museum of Art og Yale University Press, 2004

Autoritetsdata
# Vestlige Wei

| Vestlige Wei |
| --- |
| 西魏 Xīwèi |
|  |
| Grunnlagt | 535 (Julian) |
| Opphørt | 557 (Julian) |
| Hovedstad | Chang'an  |
| Styreform | Monarki |
| Statsoverhode | Keiser |
| Offisielle språk | Gammelkinesisk, xianbeisk |
| Statskirke | Kinesisk religion, buddhisme og daoisme. |
| Eksisterte | 18. februar 535–14. februar 557 |
|

---

Vestlige Wei på Commons |

**Vestlige Wèi** (hanzi: 西魏; hanyu pinyin: *Xīwèi*) var et av de nordlige dynastiene i Nord- og Sør-dynastienes tid i kinesisk historie. Dynastiet styrte fra 535 til 557 over deler av Nord-Kina, og var av etnisk xianbeisk opprinnelse. Det ble opprettet etter oppløsningen og delingen av Det nordlige Weidynasti.

Etter at den xianbeiske general Yuwen Tai hadde drept Nordlige Wèis keiser Xiaowu innsatte han Yuan Baoju som keiser over Vestlige Wèi, men han beholdt seg del egentlige makta. Selv om Vestlige Wèi hadde et mindre territorium og befolkning enn Østlige Wei, klarte Vestre Wèi å motstå angrep fra sin nabo i vest. På grunn av bedre økonomiske forhold, klarte Vestlige Wèi til og med å erobre hele den vestlige delen av Liang-dynastiet i sør og okkupere områdene i dagens Sichuan. I 557 avsatte Yuwen Tais nevø den siste keiseren, Tuoba Kuo, og erstattet ham med Yuwen Tais sønn Yuwen Jue, noe som ble slutten på Vestlige Wèi og begynnelsen på Nordlige Zhou.

## Xīwèis herskere

| Posthumt navn | Personlig navn | Regjeringsperiode | Æranavn |
| --- | --- | --- | --- |
| Wéndì (文帝) | Yuán Bǎojù (元寶炬) | 535-551 | Dàtǒng (大統 ) 535-551 |
| Fèidì (廢帝) | Yuán Qīn (元欽) | 552-554 | Intet |
| Gōngdì (恭帝) | Tuòbá Kuò (拓拔廓) | 554-556 | Intet |

## Litteratur

* «Marginalia to The Histories of The Northern Dynasties». *Harvard Journal of Asiatic Studies*. 3 (3/4): 223–253. 1938. JSTOR 2717776.
* «Marginalia to The Histories of The Northern Dynasties». *Harvard Journal of Asiatic Studies*. 4 (3/4): 230–283. 1939. JSTOR 2717776.
* *Medieval Chinese Warfare, 300–900*. ISBN 0-415-23954-0.
* Ebrey, Patricia Buckley; Walthall, Anne; Palais, James B. (2006). *East Asia: A Cultural, Social, and Political History*. Boston: Houghton Mifflin. ISBN 978-0-618-13384-0.
* *China between Empires: The Northern and Southern Dynasties*. Harvard University Press. 2009. ISBN 978-0-674-02605-6.
* Miller, Roy Andrew (1959): *Accounts of Western Nations in the History of the Northern Chou Dynasty*. University of California Press.
* Wright, Arthur F. (1959). *Buddhism in Chinese History*. Stanford: Stanford University Press.

Autoritetsdata
# Det tibetanske imperium

| Det tibetanske imperium བོད་ཆེན་པོ |
| --- |
|  |
|
Flagg |
| Grunnlagt | 618 (Julian) |
| Opphørt | 842 (Julian) |
| Hovedstad | Lhasa  |
|

---

Det tibetanske imperium på Commons |

**Det tibetanske imperium** (tibetansk: བོད་ཆེན་པོ, wylie: *bod chen po*, bokstavelig «det store Tibet», tradisjonell kinesisk: 吐蕃, pinyin: *Tǔfān* eller *Tǔbō*) var et tibetansk rike som eksisterte fra 618 til 842. Det eksisterte da Tibet ble forent som et stort og mektig imperium, og regjerte over et område som var betraktelig større enn Tibetplatået, og strakk seg til deler av Øst-Asia, Sentral-Asia og Sør-Asia.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Liaodynastiet

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

**Liaodynastiet** (forenklet kinesisk: 辽朝; tradisjonell kinesisk: 遼朝; pinyin: *Liáo Cháo*, khitansk: *Mos Jælut*; 907–1125), også kjent som **Khitan-riket** (契丹國, pinyin: *Qìdān Guó*, khitansk: *Mos diau-d kitai huldʒi gur*), var et rike i det østlige Asia som hersket over Mandsjuria, Mongolia og deler av det nordlige egentlige Kina. Det ble grunnlagt av Yelü-slekten av Khitanfolket i Tang-dynastiets siste år, skjønt dynastiets første hersker, Yelü Abaoji, ikke erklærte noe eget epokenavn for det før i 916.

Opprinnelig ble dynastiet kalt Khitan-riket, og det var keiser Yelü Ruan som offisielt gav det navnet «Liao» (egentlig *«Store Liao»*) i enten 938 eller 947. Navnet «Liao» ble droppet i 983, men gjenopptatt igjen i 1066. Det alternative navnet på riket, Khitan, er utgangspunkt for det engelske ordet Cathay, og er også utgangspunkt for det russiske ordet for Kina, Китай eller Kitaij.

Liao-dynastiet ble knust av Jin-dynastiet i 1125. Imidlertid klarte rester under Yelü Dashi å videreføre det som kalles *det vestlige Liao-dynasti* (1125–1220), også kjent som Kara-Khitan-khanatet, som overlevde helt til Djenghis Khans mongolske kavaleri gikk til angrep.

## Keisere

Liao-dynastiet talte ni keisere:

1. Taizu (Yelü Abaoji) (916–926)
2. Taizong (Yelü Deguang) (926–947)
3. Shizong (Yelü Ruan) (947–951)
4. Muzong (Yelü Jing) (951–969)
5. Jingzong (Yelü Xian) (969–983)
6. Shengzong (Yelü Longxu) (983–1031)
7. Xingzong (Yelü Zongzhen) (1031–1055)
8. Daozong (Yelü Hongji) (1055–1101)
9. Tianzuodi (Yelü Yanxi) (1101–1125)

Møbler fra Liao-dynastiets tid.
## Eksterne lenker

* (en) Liao Dynasty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) 遼朝 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Det nordlige Song

**Det nordlige Song** (kinesisk: 北宋; 4. februar 960 – 20. mars 1127) var et kinesisk dynasti og den første halvdel av Song-dynastiet. Dynastiets grunnlegger, keiser Taizu inntok tronen i det yngre Zhou-dynastiet. Det nordlige Song ble regjert av ni etterfølgende keisere i 167 år. I året 1127 falt dets hovedstad Kaifeng til Jin-dynastiet som invaderte fra nord, som fanget Keiser Qinzong og hans familie i en hendelse kjent som Jingkang-hendelsen. Dynastiet opphørte det neste året ob ble etterfulgt av det sørlige Sung, som hovedsakelig regjerte i det sørlige Kina.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Xixia-riket

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

Kina omkring 1142, med Vest-Xia
Gravmonument fra Xixia-riket
**Vest-Xia** eller **Xi Xia**, **Tangut-imperiet** (kinesisk: 西夏; pinyin: *Xī Xià*). var en stat som var grunnlagt at tangut-stammene, og som styrte over dagens Gansu-, Shaanxi- og Ningxia-provinser. Xi Xia eksisterte mellom 1038, da det ble grunnlagt, og 1227, da riket overga seg til mongolene. Etter at mongolene hadde sendt seks felttog mot tangutene, ble Xi Xia administrert av mongolene som en del av riket deres. Vest-Xia hadde ti keisere og en befolkning på omkring tre millioner.
# Kara-Khitan

Kara Khitan omkring 1200
**Kara-Khitan**, også kalt **Qara Khitai**, **Det kara-khitanske khanat** (mongolsk: Хар Хятан, Kara Khitai) eller **Det vestlige Liao** (tradisjonell kinesisk: 西遼; forenklet kinesisk: 西辽; pinyin: Xī Liáo), offisielt kalt **Det store Liao** (tradisjonell kinesisk: 大遼; forenklet kinesisk: 大辽, pinyin: Dà Liáo) var et sinifisert khitansk rike i Sentral-Asia som eksisterte fra 1124 til 1218. Dynastiet ble grunnlagt av Yelü Dashi, som ledet restene av Liao-dynastiet til Sentral-Asia etter å ha flyktet fra jursjenernes erobring av deres hjemland i de nordlige og nordøstlige delene av Kina. Riket ble plyndret av naimanere under ledelse av Kuchlug i 1211. Kinesiske, persiske og arabiske kilder omtaler denne plyndingen som slutten på riket. Riket ble senere erobret av mongolriket i 1218.

## Litteratur

* Biran, Michal (2005). *The Empire of the Qara Khitai in Eurasian History: Between China and the Islamic World*. Cambridge Studies in Islamic Civilization. Cambridge, England: Cambridge University Press. ISBN 0521842263.
* Pozzi, Alessandra; Janhunen, Juha Antero; Weiers, Michael, red. (2006). *Tumen Jalafun Jecen Aku: Manchu Studies in Honour of Giovanni Stary*. Otto Harrassowitz Verlag. ISBN 978-3-447-05378-5.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Ni Wenjun

| Ni Wenjun |
| --- |
| Død | 1357  |
| Nasjonalitet | Yuan |

**Ni Wenjun** (død 1357) var en opprørsleder i De røde turbaners opprør under general Xu Shouhui mot Yuan-dynastiet i 1360-årene.

Ni Wenjun ble fanget og drept av Chen Youliang, som ville hindre Nis planlagte kupp mot sin kommandør Xu Shouhui.

## Biografi

Ni Wenjun var født i Huangpi i en fiskerfamilie. Han satte ut rykter om seg selv, blant ennet en historie om at en hvit tiger skal ha vist seg i morens soverom da han ble født. Han etablerte et regionalt styre i Hanyang (nåværende Wuhan) og anmodet Xu Shouhui om å inkludere Hanyang i De røde turbaners område.

En av Nis berømte underordnede var Chen Youliang, som senere grunnla sitt eget keiserdømme, det kortlivede Chen Han-dynastiet. Ni Wenjun ble tatt til fange og drept av Chen Youliang i 1357 fordi Ni hadde planlagt et kupp mot kommandøren Xu Shouhui.

## Fotnoter

## Referanser
# Lai Wenguang

| Lai Wenguang |
| --- |
| Født | 1827 Meizhou |
| Død | 10. jan. 1868   Yangzhou |
| Beskjeftigelse | Militær leder  |
| Nasjonalitet | Taiping Heavenly Kingdom Qing-dynastiet |

**Lai Wenguang** (kinesisk: 賴文光, født 1827 i Meizhou i provinsen Guangdong i Kina, henrettet 10. januar 1868 i Yangzhou) var en fremstående militær opprørsleder under Taipingopprøret og Nianopprøret. Han var da kjent som «kongen av Zun» og 遵王 «tro på Gud»).[*trenger referanse*]

Han tjente under Hong Xiuquans Taiping-regjering og var Hong Xiuquans kones lillebror. Han ledet Taiping-styrkene til mange seirer. I juni 1865 kommanderte han Nian-opprørernes kavaleri, 90.000 mann, da de omringet og angrep Beijing, og nesten lykkes.[*trenger referanse*]

Han overga seg i januar 1868 og ble henrettet.

## Referanser
# Ren Zhu

| Ren Zhu |
| --- |
| Født | Mengcheng |
| Død | 1867  Lianyungang |
| Beskjeftigelse | Militær leder  |
| Nasjonalitet | Kina |

**Ren Zhu** (kinesisk: 任柱, født ukjent år i Mengcheng i provinsen Anhui i Kina, død 19. november 1867 i Lianyungang i provinsen Jiangsu) var en kinesisk opprørsleder, kjent som *kongen av Lu* (魯王). Han førte Nian-opprørerne til mange militære seirer mot Qing-dynastiets styrker.

Li Hongzhang roste Ren Zhus dyktighet som kommandør for store kavalleristyrker. I mai 1865 i Shandong skjøt han Qing-generalen Sengge Rinchen under slaget ved Goulawjai. Dette sendte sjokkbølger gjennom Qing-ledelsen, og førte til at feltmarskalk Zeng Guofan ble ny øverstkommanderende for Huai-hæren.

I juni 1865 kommanderte han sammen Lai Wenguang kavalleristyrker på 90.000 ryttere. De omringet og angrep Beijing, og det var på nære nippet at angrepet lyktes.

Ren Zhu ble drept i kamp i Lianyungang mot Qing-generalen Liu Mingchuan.

Autoritetsdata
# Liu Yongfu

| Liu Yongfu |
| --- |
|  |
| Født | 10. okt. 1837 Qinzhou |
| Død | 1917  Qinzhou |
| Beskjeftigelse | Politiker, militært personell  |
| Embete | * President of the Republic of Formosa
 |
| Nasjonalitet | Kina Republikken Kina |
| Gravlagt | Liu Yongfus grav |
|

---

Liu Yongfu på Commons |

**Liu Yongfu** (kinesisk: 劉永福; pinyin: *Liú Yǒngfú*; Wade-Giles: *Liu Yung-fu*; vietnamesisk: *Lưu Vĩnh Phúc*; født 10. oktober 1837 i Qinzhou som da var i Guangdong i Kina, død 1917) var en hakka-kinesisk offiser.

Liu Yongfu kjempet mot Qing under taipingopprøret i 1850- og 1860-årene, og ble deretter kommandant for De svarte flaggene, en hærstyrke bestående av tidligere taipingopprørere. Han ledet dem i kamper for franskmennene i Tonkin i 1870- og 1880-årene. Under den fransk-kinesiske krig i 1884 og 1885 ble han en nær venn av generalen og politikeren Tang Jingsong, Republikken Formosas første president, og hjalp ham å organisere motstand mot den japanske okkupasjonen av Taiwan.

Fra 5. juni til 21. oktober 1895 var han Republikken Formosas andre og siste president.

## Referanser

## Litteratur

* J. Lecomte: *La vie militaire au Tonkin*, Paris, 1893
* Lung Chang [龍章]: *Yueh-nan yu Chung-fa chan-cheng* [越南與中法戰爭, Vietnam and the Sino-French War], Taipei, 1993
* H. McAleavy: *Black Flags in Vietnam: The Story of a Chinese Intervention*, New York, 1968
* A. Thomazi: *La conquête de l'Indochine*, Paris, 1934
* A. Thomazi: *Histoire militaire de l'Indochine français*, Hanoi, 1931
# Huang Xing

| Huang Xing |
| --- |
|  |
| Født | 1874 Shanhua |
| Død | 31. okt. 1916   Shanghai |
| Beskjeftigelse | Politiker, revolusjonær  |
| Ektefelle | Xu Zonghan Liao Danru |
| Barn | vis
6 oppføringer
Huang Yiou Huang Nai Huang Yimei Huang Yiqiu Huang Wenhua Huang Dehua

 |
| Parti | Kuomintang Tongmenghui |
| Nasjonalitet | Qing-dynastiet Republikken Kina |
| Gravlagt | Tomb of Huang Xing |
|

---

Huang Xing på Commons |

**Huang Xing** (kinesisk: 黃興, pinyin: *Huáng Xīng*; født 25. oktober 1874 i fylket Changsha i provinsen Hunan i Kina, død 31. oktober 1916 i Shanghai) var medlem av Tongmenghui og en av Sun Yat-sens viktigste følgesvenner. Han ledet Tongmenghuis styrker under Xinhairevolusjonen i 1911. Han fikk tilnavnet *den åttefingrede general* etterpå, på grunn av sine krigsskader.

I byer som Changsha, Shanghai og Wuhan er gater oppkalt etter ham. Hans hjemlandsby ble også i ettertid oppkalt etter ham. Shanghai har også en part oppkalt etter ham.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Old Residence and Tomb of Huang Xing