Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Det vestlige Han-dynasti

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

Han-dynastiet på sitt største.
Han-dynastiets historie deles opp i **Det vestlige- (206 f.Kr.-9 e.Kr.) og Det østlige han-dynasti (25-220 e.Kr).** Dynastiet var avbrutt av Xin-dynastiet under keiser Wang Mang som styrte fra 9 til 25 e.Kr.

Det vestlige Han-dynastiet særmerkes av kraftig ekspansjon. Det østlige Han var til å begynne med stabilt, men begynte etter hvert å forvitre. Makten ble mer og mer desentralisert, og i 220 startet en nesten 400 år lang tid med kaos og uro (De tre rikers tid; Jin-dynastiet; Sekstenkongerikene; Nord- og Sør-dynastienes tid).

Under Hans ekspansjoner kom kineserne i kontakt med flere «barbariske» folkeslag. Xiongnufolket i nord utgjorde den største trusselen mot Han, som sendte flere militærekspedisjoner nordover, som til å begynne med hadde stort hell. Kina var i krig med xiongnguene, som var et nomadefolk, mellom 133 f. Kr og 89 e. Kr., da xiongnuene ble slått av Han. Slik fikk Han tilgang til silkeveien, som brakte kinesisk silke til for eksempel Romerriket.

Kineserne knyttet også vennskapsbånd til flere sentralasiatiske stammer. Zhang Qian, en oppdagelsesreisende, gav myndighetene opplysninger om Nord-India og om mulighetene om å utvikle handelsforbindelser der. Samtidig fikk Han også stor innflytelse over dagens Vietnam og Korea.[*trenger referanse*]

## Litteratur

* Patricia Buckley Ebrey: *The Cambridge Illustrated History of China*, Cambridge University Press 1996
* Bai Shouyi: *An outline of the history of China*, Foreign Languages Press 2008
# Xin-dynastiet

|  |
| --- |
| Kinas historie **Tidstavle over kinesisk historie** |
| **Sanhuangwudi-perioden (mytologisk)** |
| **Xià-dynastiet** |
| **Shāng-dynastiet** |
| Det vestlige Zhōu-dynasti | **Zhōu** |
| Vår- og høstannalenes tid | Det østlige Zhōu |
| De stridende staters tid |
| **Qín-dynastiet** |
| Vestlige Hàn-dynasti | **Hàn** |
| Xīn |
|
Det østlige Hàn-dynasti
 |
| **De tre rikers tid** |
|
Vestlige Jìn
 | **Jìn** |
| **16- kongerikene** |
Østlige Jìn
 |
| **Nord- og Sør-dynastienes tid** |
| **Suí-dynastiet** |
| **Táng-dynastiet** (avbrutt av Andre Zhōu)
 |
| **Liáo** |
De fem dynastier og ti kongedømmer
 |
|
Sòng- dynastiet
 | **Sòng** |
| **Jīn** | **Vest Xià** |
Sørlige Sòng
 |
| **Yuán-dynastiet** |
| **Míng-dynastiet** |
| **Qīng-dynastiet** |
| **Republikken Kina** |
| **Folkerepublikken Kina** 1949-1976 1976-1989 1989-2002 2002-
 | **Republikken Kina** (Táiwān) |
| * Tidstavle over kinesisk historie
* Kinas historie
* Kinas militærhistorie
 |

**Xin-dynastiet** (新朝, ordet betyr **Det nye dynasti**) (9-25) i Kinas historie var ikke noe dynasti i ordets normale forstand, ettersom det bare hadde én keiser. Men i kinesisk historieskrivning benyttes likevel ordet dynasti om disse årene mellom Det vestlige (eller tidlige) og det Det østlige (sene) Han-dynasti.

Xin-dynastiets eneste keiser var Wang Mang, som var nevøen til keiserinne Wang Zhengjun. Hans vei til makten begynte da hennes ste-sønnesønn keiser Ai døde i 1 f.Kr.. Etter å ha fremelsket en personkult i flere år overtok han som keiser i år 9.

Selv om han var en kreativ lærd og politiker viste seg han seg å være en inkompetent hersker. Wang Mang forstod at den største faren for rikets sikkerhet var landeiernes enorme makt. Han bekjempet dette ved å erklære all landeiendom som statseiendom. Den konfiskerte jorden begynte han så å redistribuere blant bondebefolkningen, og forbød kjøp og salg av land. Men landeierne motsatte seg dette. Ettersom svært mange embedsmenn selv var landeiere var det ingen som hjalp Wang Mang til å sette reformene ut i livet. Bøndene gjorde på nytt opprør. Det farligste bondeopprøret ble kant «de røde øyenbryns opprør», fordi det ble anført av et hemmelig selskap hvis medlemmer farvet øyenbrynene røde. Vidtgående ødeleggelser fulgte. Dynastiets hovedstad, Chang'an, ble beleiret i 23 av opprørske bønder. Wang Mang døde i oktober 23, under beleiringen.

Til slutt klarte en allianse av landeiere og tilhengere av Han-dynastiet klarte å slå ned opprørene, og gjeninnsette Han-regimet i e.Kr..

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Ma Teng

| Ma Teng |
| --- |
|  |
| Født | 156 Xingping |
| Død | 212  Handan |
| Beskjeftigelse | Politiker, offiser  |
| Far | Ma Ping |
| Barn | Ma Chao Ma Tie Ma Xiu |
| Nasjonalitet | Østre Han-dynasti |

**Ma Teng** (tradisjonell kinesisk: 馬騰; forenklet kinesisk: 马腾, pinyin: *Mǎ Téng*; 156–211), stilnavn **Shòuchéng** (寿成), var en kinesisk (halvt hàn, halvt qiang) general krigsherre ved slutten av Han-dynastiet i Kinas historie. Han styrte over den nordvestre provinsen Liangzhou sammen med sin blodsbror Han Sui. Ma Teng og Han Sui forsøkte å oppnå større uavhengighet fra den sentrale regjeringen under Cao Cao.

Ma Teng utkjempet en blodig maktkamp om Liangzhou med Han Sui, og han ble siden fratatt sin stilling i provinsen. Han ble etterfulgt av sin sønn Ma Chao, som ble en av Liu Beis generaler.

I 1300-tallsromanen *Beretningen om de tre kongedømmer* av Luo Guanzhong blir Ma Teng framstilt som lojal mot Han-dynastiet. Sammen med Liu Bei og Dong Cheng deltok han i et hemmelig attentat mot Cao Cao, men dette mislyktes, og han dro deretter tilbake til Liangzhou. Senere forsøker han å angripe Cao Cao for å hjelpe Liu Bei, men Cao Cao lurer ham og får drept Ma Teng sammen med hans sønner Ma Tie og Ma Xiu. For å hevne dem angriper Ma Chao Cao Cao i slaget ved Tongguan, men blir beseiret.
# Yan Baihu

**Yan Baihu** (levde i Han-dynastiets siste tid) var en mindre krigsherre i det østlige Wu i det senere Han-dynastiet og de tre rikers tid i Kina.

Yan Baihu kalte seg selv «det østlige Wus moralens konge».

En gang ble Yan Baihu angrepet av Sun Ce. Han tok da tilflukt hos Wang Lang og søkte hans hjelp. Men mens dette pågikk, ble han igjen tvunget på flukt. Dong Xi rakk i kapp med ham og slo ham ihjel. Dong Xi sendte så Yan Baihus hode i en boks som gave til Sun Ce.

Autoritetsdata
# Zhang Bao

**Zhang Bao** (tradisjonell kinesisk: 張寶, forenklet kinesisk: 张宝, pinyin: *Zhāng Bào*, Wade-Giles: *Chang Pao*, død 184) var en opprørsleder under de gule turbaners opprør mot slutten av Handynastiets tid i Kina. Han var lillebror til Zhang Jiao og storebror til Zhang Liang, de andre to hovedledere. Han ble utropt til *landgeneral* i pakt med Zhang Jiaos lære.

Etter Zhang Jiaos død vinteren 184 overtok Zhang Bao og Zhang Liang som opprørets ledere. Men deres lederskap var mindre effektivt. Zhang Liang ble nedkjempet og drept av den keiserlige general Huangfu Song ved Guanzhong. Kort etter gikk Huangfu til angrep på Zhang Bao ved Xiaquyang (i dag Jinzhou) og halshugde ham.

Autoritetsdata
# Østre Wu

*Denne artikkelen handler om staten Wu i de tre rikers tid i Kinas historie. For staten i vår- og høstperioden, se Wu (stat).*
Wus utbredelse i 262 e.Kr.
**Østre Wu** (kinesisk: 東吳, pinyin: *Dōng Wú*), også kjent som **Sun Wu** (tradisjonell kinesisk: 孫吳, *Sūn Wú*) eller som **Kongeriket Wu** var en historisk frittstående stat i store deler av det sørlige Kina, med politisk tyngdepunkt langs og særlig sør for Yangtzeflodens midtre og nedre løp, i de tre rikers tid. Det er vanlig å regne begynnelsen på Wus eksistens til 221, senest til 229, og det gikk under i 280.

Hovedstaden vekslet mellom to byer, slik: Wuchang (222-229, 265-266) og Jianye (229-265, 266-280).

Riket hadde fire herskere, som ble kalt keisere fra 229 av: Sun Quan (222-252), Sun Liang (252-258), Sun Xiu (258-264) og Sun Hao (264-280).