Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Malayarkipelet

Malayarkipelet, tidligere også kalt Malaysia
**Malayarkipelet**, tidligere også **Malaysia** eller **Malaisia**, er øyene i Sørøst-Asia, også kalt Ostindia eller de østindiske øyer.

Betegnelsen Malaysia kom i bruk på 1800-tallet. Navnet ble foreslått av den franske utforskeren Jules Dumont d'Urville, som i et foredrag i Société de Géographie i Paris i 1831 foreslo å dele Oseania inn i fire deler: Polynesia, Mikronesia, Melanesia og Malaysia, det vil si øyene vest for Ny-Guinea. Til Malaysia ble regnet Sundaøyene, med det store Sundaøyene Java, Borneo, Sumatra og Sulawesi, De små Sundaøyer fra Bali til Timor, samt Molukkene og Filippinene. Senere er også Malayahalvøya tatt med, da man til Malaysia regner områder befolket av malayisktalende, i området mellom Bak-India, Ny-Guinea og Australia.

Navnet *Malaysia* ble i 1963 tatt i bruk av forbundsstaten Malaysia, bestående av områder på Malayahalvøya og Borneo.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Malay Archipelago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Amazonasbekkenet

Amazonasbekkenet inkluderer også det sørlige Guyanas, som ikke er merket på kartet.
Amazonaselva i nærheten av Manaus.
**Amazonasbekkenet** er den delen av Sør-Amerika som utgjør nedbørfeltet til elva Amazonas. Det er hovedsakelig et lavlandsområde som domineres av Amazonasregnskogen, men som også består av store trefrie sletter. Området er for det meste temmelig flatt, men har noen steder et mer kupert terreng. Amazonasbekkenet er bredest litt øst for Andesfjellene, og smalner deretter østover mot kysten. Takket være det lave relieffet på berggrunnen er erosjonen svak, mens vannet er næringsfattig og surt. Store byer i området er blant annet Iquitos, Manaus og Belém.

## Eksterne lenker

* (en) Amazon basin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Stenbukkens vendekrets

Stenbukkens vendekrets
**Stenbukkens vendekrets**, er den breddegraden (23° 26' 22" sør for ekvator), som solen når opp til senit ved nordlig vintersolverv ca. 22. desember. Grovt sett finner man den tropiske klimasonen mellom Stenbukkens vendekrets og Krepsens vendekrets.

Breddesirkelens lengde ved vendekretsene er 36 787,559 km. Den flytter seg over 14 m pr. år.

## Verden rundt

Ved å starte på nullmeridianen og gå østover passerer Stenbukkens vendekrets gjennom 10 land:

| Koordinater | Land, territorium, sjø eller hav | Notater |
| --- | --- | --- |
|  | Atlanterhavet |  |
|  |  | Regionene Erongo, Khomas, Hardap, Khomas (igjen) og Omaheke |
|  |  | Distriktene Kgalagadi, Kweneng og Central |
|  |  | Limpopo Province |
|  |  | Provinsene Gaza og Inhambane |
|  | Indiahavet | Mosambikkanalen |
|  |  | Provinsene Toliara og Fianarantsoa |
|  | Indiahavet |  |
|  |  | Vest-Australia, Nordterritoriet og Queensland |
|  | Stillehavet | Korallhavet Passerer like sør for Cato Reef i  Australias territorium Korallhavøyene |
|  | Passerer like nord for Minervarevene (), og like sør for Tubuai () |
|  |  | Regionen Antofagasta |
|  |  | Provinsene Jujuy, Salta, Jujuy (igjen), Salta (igjen) og Formosa |
|  |  | Departementene Boquerón, Presidente Hayes, Concepción, San Pedro og Amambay |
|  |  | Statene Mato Grosso do Sul, Paraná og São Paulo |
|  | Atlanterhavet |  |

## Se også

* Vendekretsene (fyldigere)
# Det iranske høylandet

| Det iranske høylandet |
| --- |
| Del av Det iranske høylandet med fjelltoppen Damavand  |
| Dimensjoner |
| Høyeste punkt | Damavand (5 610 moh.) |
| Geografi |
| Land | Iran Aserbajdsjan Afghanistan Pakistan Turkmenistan |
| Beliggenhet |
|  Topografisk kart over Det iranske høylandet |
|  |
|

---

Det iranske høylandet på Commons |

**Det iranske høyland**, eller **Det iranske platå**, er en geologisk formasjon i Sørvest-Asia, Sør-Asia og Kaukasus-området. Det er en del av Den eurasiske kontinentalplaten. Den høyeste toppen er Damavand, med sine 5610 meter over havet.

Som et historisk område omfatter det iranske høylandet Partia, Media og det østlige Persia.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Iranian Plateau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Det nordindiske lavlandet

Det nordindiske lavlandet.
**Det nordindiske lavlandet**, også kalt **de nordindiske elveslettene** eller **Indus-Ganges sletta** er et stort sletteområde i den nordlige delen av Sør-Asia, mellom Himalaya i nord og ulike fjellplatåer i sør. Det strekker seg fra kysten mot Arabiahavet i vest til Bengalbukta i øst. Det består av 255 millioner hektar fruktbar slette som utgjør det meste av nordlige og østlige India, de østlige delene av Pakistan, og bortimot hele Bangladesh.

Størstedelen av lavlandet ligger i India, men det omfatter også store deler av Bangladesh, Nepal og Pakistan. Hovedelvene som renner gjennom landskapet idag er Indus i vest og Ganges og Brahmaputra i øst. Området er svært fruktbart og er det tettest befolkede i Sør-Asia.

## Referanser
# Store Khingan

Store Khingan i tydelig relieff i nord-sør-retning
Yalu (sideelv til Nonni) i Store Khingan i Mandsjuria i Kina
**Store Khingan** (forenklet kinesisk: 大兴安岭, tradisjonell kinesisk: 大興安嶺, pinyin: *Dàxīng'ānlǐng*, mandsju: *Amba Hinggan*) er en vulkansk fjellkjede i Indre Mongolia i den nordøstre delen av Kina. Fjellkjeden er rundt 1200 km lang fra nord til sør, og blir smalere mot sør. Den skiller slettelandet i nordøst-Kina i øst fra Mongoliaplatået i vest. Området har en middelhøyde på 1200 til 1300 meter, med de høyeste toppene på 2035 meter.

Fjellkjeden er dekt av tett skog. Som øko-region er den spesiell på grunn av sin daurianske flora, en overgangsform mellom sibirsk og mandsjuriansk flora.

Hellingene er relativt godt beiteområde, og det var dette området som khitanfolket kom fra før de etablerte Liao-dynastiet på 900-tallet.

De er egentlig en fortsettelse av fjellene i de kinesiske provinsene Shanxi og Hebei, men navnet Store Hinggan benyttes om området nord for elven Sira
eller Sjara-muren. Derifra går fjellsystemet opp til Amurs nordligste bue. På den andre siden av elven fortsetter de i Stanovojfjellene. Fjellet er,
som beskrevet av Suess, å forstå som en bruddkant, som adskiller det vestenfor liggende høylandet fra det østenfor liggende nedsenkede Mandsjuria. Fjellene når ikke særlig over 2 000 m.; deres passhøyder er på 1 100-1 400 m. Fjellkjeden har for det meste kort bredde, men mot øst sender den ut noen forgreninger.

De danner en skarp grense mot ørkenlandet Gobi i vest. Fra deres kam, som heller bratt som et tak, kan man se kontrasten mellom landskapene rundt om: i nord og vest lange bølger av ensformig og naken steppe, i sør og øst terrasser som senker seg i avsatser med klipper, skoger og dalganger, og på avstand slettelandet med sine mange elver som slynger seg frem.

Flere av toppene er slukkede vulkaner, og øst for hovedfjellkjeden i Udelins dal ligger en gruppe høyder av vulkansk opphav, av kineserne kalt *Luyuanshan* («svovelfjellene») og av mandsjuene *Ujun-Koldongi* («ti koller»), som hadde vulkansk utbrudd og voldsomme jordskjelv i 1720-21, som grundig beskrevet i kinesiske kilder.

Med 1,24 milliarder kubikmeter trevirkereserver er fjellene et av Kinas viktigste skogbruksområder. Dyrerivet er rikt. Her er brunbjørn og gaupe, elg, hjort og rein, sibirflodilder og sobel, hare, jerpe og orrfugl. Her hekker også den svært sjeldne skjellfiskand (*Mergus squamatus*).
# Bohai

*Bohai er også navn på et kongedømme i Mandsjuria og det nordlige Korea mellom 698 og 926.*
Kart
**Bohai** eller **Bohaihavet** (kinesisk: 渤海, pinyin: *Bo Hai*, direkte oversatt «Bo-havet») er den innerste av buktene i Gulehavet og omkranses i nord, vest og sør av Kina. Den dekker et område på omkring 823.000 km². Buktens offisielle navn var inntil januar 1929 "Chih-li-bukten". *Chih-li* (moderne transkripsjon *Zhili*) var et eldre navn for provinsen Hebei.

Bukten avgrenses i nordøst av Liaodonghalvøya og i sør av Shandonghalvøya. Den utgjøres av tre mindre bukter: Laizhoubukten i sør, Liaodongbukten i nord og Bohaibukten i vest. Elvene Huang He, Liao He og Hai He tømmer seg i Bo Hai. Olje og naturgass er blitt oppdaget i bukten.

Bohai grenser til provinsene Shandong, Liaoning og Hebei, og til byen Tianjin som er en egen administrativ enhet på provinsnivå. Blant havnebyer inntil Bohai kan nevnes:

* Hebei: Qinhuangdao
* Liaoning: Dalian, Jinzhou, Yingkou
* Shandong: Longkou, Weihai, Yantai
* Tianjin: Tanggu

Bukten har noen få øyer. Den viktigste er

* Zhifu, som er del av byprefekturet og byen Yantai i Shandong.

## Eksterne lenker

* (en) Bohai Sea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Yangtze-deltaet

Chang Jiang-deltaet
Luftfoto av Chang Jiang-deltaet
**Yangtze-deltaet** (kinesisk: 长江三角洲, pinyin: *Cháng Jiāng Sānjiǎozhōu*) er betegnelsen på et noe varierende definert område langs den kinesiske elva Yangtze nederste løp og munning.

Det omfatter i alle tilfeller byprovinsen Shanghai, den sørlige del av provinsen Jiangsu og aller nordligste del av provinsen Zhejiang. Selve elven har ikke lenger noe egentlig elvedelta å snakke om. Men det ligger noen større og mindre øyer i elvemunningen som splitter opp elveløpet i tre, og for mange hundre år siden var det en rekke mindre deltaelver ned til kysten som tiden er blitt borte eller blitt temmet og inkorporert i kanalsystemer.

Regionen har over 100 millioner innbyggere. Det er verdens største urbaniserte storområde, med mektige millionbyer som blant annet Shanghai, Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou og Nantong. I en mer utvidet forstand tilregnes også byer som Hangzhou og til og med Ningbo.

Nanjing var i flere perioder Kinas hovedstad. Jordbruket i området har alltid vært meget rikt. Området har vært meget sentralt i kinesisk historie.

## Eksterne lenker

* (en) Yangtze River Delta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Growth cools in Yangtze River region Arkivert 27. mars 2016 hos Wayback Machine.
* PBS.org, Journey to Planet Earth, Yangtze River Delta, China Arkivert 25. november 2005 hos Wayback Machine.
* United Nations Economic and Social Commission for Asia and the Pacific (UNESCAP)
* Economic profile for the Yangtze River Delta
# Historisk lingvistikk

**Historisk lingvistikk**, også kalt **historisk språkvitenskap**, **språkhistorie**, **diakronisk språkvitenskap**, **diakron lingvistikk**, **sammenlignende lingvistikk** og **komparativ lingvistikk**, er den gren av lingvistikken som studerer hvordan språk forandrer seg over tid. Den skiller seg fra den deskriptive og synkrone lingvistikk som studerer språk ved et gitt, bestemt tidspunkt.

Den historiske lingvistikkens fremste verktøy er analyse av historiske dokumenter og sammenligninger av interne trekk som ordforråd, orddannelser og syntaks av dagens og utdødde språk. Hensikten med denne forskningen er å kartlegge utviklingen og slektskapsforholdene mellom verdens språk og på den måten forså prinsippene bak språkutviklingen. Inndelingen av verdens språk i språkfamilier er både et av den historiske lingvistikkens fremste bidrag og et nødvendig redskap for ytterligere forskning på dette området. Det finnes et stort antall språkfamilier hvor det eksisterer konsensus eller enighet blant språkforskerne, se Liste over språkfamilier. Det finnes også et mangfold av kontroversielle hypoteser om mer fjerne slektskap mellom språkfamilier.

Den moderne historiske lingvistikken har vokst fram fra det eldre akademiske faget filologi, forskningen av eldre tekster og dokument. I løpet av de første årene arbeidet historisk lingvistikk nesten utelukkende med de velkjente indoeuropeiske språkene, men deretter har det skjedd betydelig forskningen innenfor de uralske språk og ulike språkfamilier innenfor blant de opprinnelige indianerspråkene i Amerika. Vesentlig arbeid er også rekonstruksjon av utdøde urspråk som blant annet urindoeuropeiske språk, herunder urgermansk og urkeltisk.

## Noen forskere

* Evald Lidén

## Litteratur

* Schleicher, August: *Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen*. (Kurzer Abriss der indogermanischen Ursprache, des Altindischen, Altiranischen, Altgriechischen, Altitalischen, Altkeltischen, Altslawischen, Litauischen und Altdeutschen.) (2 bind) Weimar, H. Boehlau (1861/62); opptrykk av Minerva GmbH, Wissenschaftlicher Verlag, ISBN 3-8102-1071-4
* Brugmann, Karl; Delbrück, Berthold (1886–1916): *Grundriss der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen*
* Wiese, Harald (2007): *Eine Zeitreise zu den Ursprüngen unserer Sprache. Wie die Indogermanistik unsere Wörter erklärt*, Logos Verlag Berlin, ISBN 978-3-8325-1601-7.
# Luoravetlansk

| Luoravetlansk |
| --- |
| лыгъоравэтльан йилйил *lygoravetlan jiljil* |
|  |
| Brukt i | Russland  |
| Region | Tsjukotka |
| Antall brukere | 10 000 |
| Lingvistisk klassifikasjon | Tsjukotko-kamtsjatkansk Nordlige **Luoravetlansk** |
| Skriftsystem | det kyrilliske alfabetet  |
| Språkkoder |
| ISO 639-2 | ckt |
| ISO 639-3 | ckt |
| Glottolog | chuk1273  |
|

---

 **Wikipedia på luoravetlansk**  Luoravetlansk på Wiktionary  |

**Luoravetlansk**, eller **tsjuktsjisk**, er et tsjukotko-kamtsjatkansk språk som snakkes av tsjuktsjerne i Russland.

## Referanser
# Sentralmaktene

|  |
| --- |
| **Første verdenskrig** |
| **Deltakere** |
| **Ententemaktene**
•  Det russiske keiserdømmet
•  Frankrike
•  Det britiske imperiet
 •  Australia
 •  Canada
 •  Britisk India
 •  Newfoundland
 •  New Zealand
 •  Sør-Afrika
 •  Storbritannia
•  Belgia
•  Serbia
•  Montenegro
•  Japan
•  Italia (fra 1915)
•  Portugal (fra 1916)
•  Romania (fra 1916)
•  USA (fra 1917)
•  Hellas (fra 1917)
•  Brasil (fra 1917)
•  D.R. Armenia (opprettet i 1918)
**Sentralmaktene**
•  Keiserriket Tyskland
•  Østerrike-Ungarn
•  Det osmanske riket
•  Bulgaria (fra 1915)  |

**Sentralmaktene** (tysk: *Mittelmächte*; ungarsk: *Központi hatalmak*; tyrkisk: *İttifak Devletleri / Bağlaşma Devletleri*; bulgarsk: Централни сили / *Tsentralni sili*) er et uttrykk som brukes for å beskrive den politiske og militære alliansen mellom Tyskland (Det tyske keiserriket), Østerrike-Ungarn, Det osmanske riket og Bulgaria under første verdenskrig. De var også omtalt som *«Kvadruppelalliansen»*. Italia var også opprinnelig alliert med Tyskland og Østerrike-Ungarn, men involverte seg ikke militært da de mente alliansen kun skulle være defensiv. De gikk så over til den andre siden i 1915.

## Medlemsland

Ved begynnelsen av krigen besto sentralmaktene av det tyske riket og det østerriksk-ungarske riket. Det osmanske riket ble med senere i 1914, etterfulgt av kongeriket Bulgaria i 1915. Navnet «Sentralmaktene» er avledet fra plasseringen av disse landene; alle fire lå mellom det russiske imperiet i øst og Frankrike og Storbritannia i vest. Finland og Litauen ble med i 1918, etter at de ble uavhengige ved det russiske imperiets sammenbrudd.

|  |
| --- |
| Tysk postkort fra 1916 som viser monarkene i Sentralmaktene under første verdenskrig: fra venstre keiser Wilhelm II fra Det tyske keiserriket, Mehmet V, sultan av Det osmanske riket, tsar Ferdinand I av Bulgaria og keiser Frans Josef I av Østerrike-Ungarn. Billedteksten er et vers om «et fritt forbund av våpenbrødre som skal knuse Englands folketyranni». |

## Referanser

## Se også

* Ententemaktene
* Første verdenskrig
* Aksemaktene (andre verdenskrig)
# DOS

**DOS** (Disk Operating System) er en samling operativsystemer som var vanlige på åtti- og nittitallet. Eldre versjoner av Microsoft Windows, inkludert Windows 95, Windows 98 og Windows Millennium Edition, er bygd på en versjon av DOS som heter MS-DOS.

Noen av de forskjellige utgavene av DOS er:

* FreeDOS
* MS-DOS
* QDOS – Quick and Dirty Operating System (Henspiller på at programmeren skrev det på veldig kort tid. Det er denne versjonen av DOS som MS-DOS bygger på.
* PC-DOS
* DR-DOS

På en Linux-maskin er det dessuten mulig å emulere dos gjennom et program som heter *dosemu*, mens på en Windows-pc kan det samme gjøres med *dosbox*.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Wired

| *Wired* |
| --- |
|  |
| Land | USA |
| Innhold | Informasjonsteknologi, livsstil, næringsliv, underholdning, kultur, bedrift, innovasjon |
| Frekvens | 1 måned |
| Eier(e) | Condé Nast |
| Ansvarlig redaktør(er) | Scott Dadich |
| Sjefredaktør(er) | Chris Anderson (2001–2012), Nicholas Thompson (2017–2020), Scott Dadich (2012–2017), Gideon Lichfield (2021) |
| Språk | Engelsk |
| Opplag | 851 823 (juni 2013) |
| Hovedkontor | San Francisco |
| ISSN | 1059-1028 |
| OCLC | 24479723, 31042626 |
| Nettsted |
9 oppføringer
www.wired.c (amerikansk-engelsk) www.wired. (it) wired. (ja) www.wired.co. (britisk-engelsk) wired. (en) www.wired.com (en) search.proquest.com link.gale.com bibpurl.oclc.org |
|

---

Wired på Commons |

Wired er et amerikansk web- og papirbasert magasin som fokuserer på IT- og trådløsindustrien, innholdsindustrien og telekommunikasjon.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en-US) Offisielt nettsted

* (en) Wired magazine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# DuckDuckGo

| DuckDuckGo  |
| --- |
|  |
|  |
| Utvikler(e) | DuckDuckGo Inc. |
| Utgitt |  25. september 2008 |
| Nyeste versjon | 1018 (5. desember 2017) |
| Kodelager |  |
| Skrevet i | Perl, JavaScript, C |
| Lisens | Apache License 2.0, proprietær lisens |
| Nettsted | duckduckgo. (mul) duckduckgogg42xjoc7... (mul) |
|

---

DuckDuckGo på Commons |

**DuckDuckGo(DDG)** er en søkemotor som legger vekt på personvern, og det å unngå filterboblen som skapes av personlig tilpasset søk. DuckDuckGo skiller seg fra andre søkemotorer ved ikke å lage profiler av brukerne, og ved å vise brukerne de samme søkeresultatene for de samme søkeordene. DDG mener at det ikke er nødvendig for søkemotorer å spore din personlige søkehistorie for å tjene penger eller levere søkeresultat. Forretningsmodellen til DDG er å selge reklame basert på nøkkelord, i stedet for personlighet. I tillegg til tradisjonelle søkeresultater kommer det også opp informasjon fra brukergenererte sider (som Wikipedia) i en infoboks øverst på siden for å forbedre resultatet.

DuckDuckGo er standard søkemotor i Firefox i Linux Mint 12.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (mul) Offisielt nettsted

* (en) Offisiell blogg

* (en) DuckDuckGo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* DuckDuckGo på Facebook

* DuckDuckGo på Instagram

* DuckDuckGo på Reddit

* DuckDuckGo på X (tidligere Twitter)

Autoritetsdata
# Topografi

Et topografisk kart med ekvidistanse
**Topografi** er beskrivelse av terrengforhold, som høyde, vegetasjon, hav, innsjøer, elver, bebyggelse, veier med mer. Et topografisk kart gir informasjon om topografien i området kartet dekker. Beskrivelse av tilsvarende forhold under vann kalles batymetri. Et foreløpig teknisk høydepunkt finnes i oljeletingsselskapenes holografiske rom, der man med spesialbriller kan se de geologiske lag av fjellgrunnen, og gå rundt inne i modellen for å ta detaljer i nærmere øyesyn.

Språket har en rekke ord for å beskrive ulike topografiske elementer og former. Disse ordene brukes ofte som stedsnavn, eller som deler av stedsnavn. Eksempler er dal, li, fjell, vann, ås, nes, tange, odde.

*Topografi* handler også om kunsten å beskrive topologiske former. Enkelte kunstnere har brukt kunstneriske virkemidler for å beskrive topografiske modeller. Her kan nevnes M.C. Escher (som lar maur krabbe langs en Möbiusstripe formet som en stige uten ende) og svensken Oscar Reutersvärd (oppfinneren av Penrosetriangelet og andre umulige figurer).

Termen *topografi* kommer av gresk *τόπος* (*topos*), «sted» og *γραφή* (*grafi*), «skrift»/«beskrivelse».

I geodynamikk refererer *dynamisk topografi* til topografi generert av bevegelsen av soner med varierende grader av oppdrift i jordas mantel.

## Se også

* Kartografi
* Landmåling
* Prospekt (topografisk bilde)

## Referanser
# Astronomiske koordinatsystemer

|  |
| --- |
| **Områder i astrometri** |
| Himmelmekanikk |
| Sfærisk astronomi |
| Astronomiske koordinatsystemer |
| Denne boksen: Vis • Diskusjon • Rediger |

I astronomi brukes koordinatsystemer for å angi himmellegemers, satellitters, planeters, stjerners, galaksers osv. posisjoner relativt til en gitt referanseramme, basert på fysiske referansepunkter tilgjengelig for en beliggende observatør (f.eks. sann horisont og nord for en observatør på jordas overflate.). Koordinatsystemer i astronomi kan angi et legemes relative posisjon i tredimensjonalt rom eller bare plotte dets retning på en himmelkule, hvis legemets avstand er ukjent eller triviell.

Forskjellige koordinatsystemer brukes i astronomi for å kartlegge posisjoner på himmelhvelvingen. Det er forskjellige himmelkoordinatsystem som hver bruker et rutenett som blir projisert på himmelsfæren, parallelt med hvordan geografiske koordinatsystem blir brukt på jorden. Koordinatsystemene er bare forskjellige i hva de definerer som baseplanet som deler himmelen i to like halvkuler langs en storsirkel (på jorden er dette vanligvis ekvatorplanet). Hvert koordinatsystem er navnsatt etter hvilket baseplan som blir benyttet.

## Et utvalg systemer

* Horisontalkoordinater
* Ekvatorialkoordinater
* Ekliptiske koordinater
* Galaktiske koordinater

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Robinsons kartprojeksjon

Robinsons kartprojeksjon
Forvrenging ved bruk av Robinsons kartprojeksjon.
**Robinsons kartprojeksjon** er en kartprojeksjon som viser hele Jorden. Den ble lagd for å vise hele verdensbildet på en gang, med så lite praktisk forvrengning som mulig.

Robinsons kartprojeksjon ble designet av Arthur H. Robinson i 1963 som en respons til Rand McNally, som nå bruker kartet som et av sine kart. Robinson ga ut detaljene rundt projeksjonens konstruksjon i 1974. National Geographic Society (NGS) begynte å bruke projeksjonen for generelt bruk i 1988, og erstattet da Van der Grinten projection. I 1998 forlot NGS Robinsons projeksjon, som da ble erstattet av Winkel tripel projection, siden den forvrenger landmassene mindre ved polene.

## Egenskaper

Robinsons kartprojeksjon er ikke konform og viser ikke områder med lik størrelse, den sikter heller for å være et kompromisskart. Skaperen av kartprojeksjonen mente at dette ville få kartet til å se bedre ut som en helhet.

Kartprojeksjonen forvrenger polområdene strekt, men blir forvrengingen blir raskt ganske moderat så snart som man beveger seg vekk fra polområdene.

## Referanser
# Høyde

*Se også Høydehopp.*
**Høyde** er en måling av avstanden fra nederst til øverst av noe som er oppreist. Målingen må gjøres vertikalt, ellers benevnes den lengde (eller noen ganger bredde). Som med lengde og bredde, er høyde målt i enheter for lengde.

I geodesi er høyde den metriske, vertikale avstanden et punkt (vanligvis i terrenget, som for eksempel en fjelltopp) har over en *referanseflate*, som for eksempel gjennomsnittlig havnivå. En mer presis definisjon av en referanseflate er en geoide, som er ekvipotensialflaten til geopotensialet som sammenfaller, i gjennomsnitt, med gjennomsnittlig havnivå. En høyde som er målt i forhold til en geoide kalles ortometrisk høyde.

Menneskers høyde er noe man studerer innenfor antropometri. Som det er blitt påpekt i en artikkel i *The New Yorker* er gjennomsnittshøyden til menneskepopulasjoner et bekvemt mål på alle faktorene som påvirker en gruppes velvære. Mens variasjoner i høyde i en populasjon er avhengig av genetikk, så er variasjoner i høyde mellom populasjoner først og fremst avhengig av miljøet. FN bruker høyde, som ett av flere mål, for å overvåke ernæringsforhold i utviklingsland. I menneskepopulasjoner kan høyde uttrykke komplekse data om en gruppes oppvekst, sosiale forhold, ernæring og helseforhold.

## Referanser