Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Kartprojeksjon

En framstilling fra middelalderen av Oikoumene, «den bebodde verden» (1482, Johannes Schnitzer, gravør), konstruert etter koordinatene i Ptolemaios’ *Geographia* og ved bruk av hans andre kartprojeksjon.
**Kartprojeksjon** er den metode man bruker når man på et kart skal overføre Jordens eller et annet rundt himmellegemes overflatetrekk til et flatt kart. Metoden kalles kartografi. Det fins flere typer kartprojeksjoner som skal representere den buede todimensjonale overflaten av en globus på et plan. Projeksjon er et nødvendig trinn i å lage et todimensjonalt kart og er et av de essensielle elementene i kartografi. De fleste kartprojeksjoner vil ha både fordeler og ulemper.

I en såkalt *sylinderprojeksjon* vil man lage et firkantet kart. Her overføres overflatetrekkene til en sylinder som så brettes ut. Andre metoder er såkalt *valseprojeksjon*, *flateprojeksjon* eller *kjegleprojeksjon*.

Alle projeksjoner av en kule på et plan forvrenger nødvendigvis overflaten på en eller annen måte. Det er et spørsmål om kartet man får vil være korrekt når det gjelder areal, når det gjelder avstand eller når det gjelder landeformer. Et kart kan i mange tilfeller være korrekt med hensyn til to av disse kravene, men ikke alle tre. Det går også an å lage et kart hvor man inngår et kompromiss mellom kravene og derfor ikke er fullstendig korrekt på noen av områdene, men forsøker å få færrest mulig feil på alle tre.

Avhengig av kartets formål, er noen forvrengninger akseptable og andre ikke. Derfor finnes det forskjellige kartprojeksjoner for å bevare noen egenskaper ved det kulelignende legemet på bekostning av andre egenskaper. Studiet av kartprojeksjoner handler først og fremst om karakterisering av forvrengningene deres. Det er ingen grense for antall mulige kartprojeksjoner. Mer generelt vurderes projeksjoner i flere felt innen ren matematikk, herunder differensialgeometri, projektiv geometri og mangfoldigheter. Begrepet kartprojeksjon refererer imidlertid spesifikt til en kartografisk projeksjon.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Map projections – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Navigasjonssatellitt

En **navigasjonssatellitt** er en kunstig satellitt som sender signaler til primærplaneten til bruk i navigasjon.

Alle dagens navigasjonssatellittsystemer består av konstellasjoner av mange satellitter. NAVSTAR Global Positioning System (dette system omtales i dagligtalen som «GPS») består av ca. 27 operative satellitter. Disse sender signaler samtidig slik at man får krysspeilet sin posisjon på Jorden. Systemet har sin opprinnelse i det amerikanske militæret, men har nå flest sivile brukere. Det russiske systemet Glonass benytter et system som er svært likt GPS. Den siste av de 24 satellittene i GLONASS ble skutt opp fra Plesetsk kosmodrom 3. oktober 2011. GPS og Glonass kretser i 20 000 km høye baner.

Galileo-satellittene er et sivilt europeisk program. De 30 satellittene forventes å kretse i 23 222 km høye baner. De to første operasjonelle satellittene skytes opp i oktober 2011.

## Referanser
# Galileo (satellittnavigasjon)

Sammenligning av banene til satellittnavigasjonssystemene GPS, GLONASS, Galileo og Compass med banene til Den internasjonale romstasjonen (ISS), Hubble Space Telescope og Iridium-konstellasjonen, geostasjonær bane, og jordas størrelse. Månens bane er til sammenligning 9,1 ganger større (i radius og lengde) enn den geostasjonære banen.
Prosjektets logo
**Galileo** er et system for satellittnavigasjon som etableres av Den europeiske union (EU) og Den europeiske romfartsorganisasjon. Systemet er ment som et alternativ til det militære og amerikansk-kontrollerte Global Positioning System (GPS) og det russiske GLONASS. Systemet ble gjort tilgjengelig for almenheten fra desember 2016 og var da basert på 18 satellitter. Et system med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.

Kun EUs medlemsland får tilgang til det krypterte, avlyttingssikre signalet.

## Historie

Den 30. november 2007 ble EUs transportministre enige om at systemet skulle være operativt innen 2013. Galileo vil ha to operasjonssentre: et i nærheten av München og et i Fucino (130 km. øst for Roma). Systemet er oppkalt etter den italienske astronomen Galileo Galilei. Det forventes å være delvis operativt fra 2014 og fullstendig operativt fra 2020.

Et av hovedargumentene for å sette i gang Galileo-prosjektet har vært å ha et system som er uavhengig av USA. USA kan når som helst stenge for all bruk av GPS i for eksempel en krigssituasjon, hvis de finner det hensiktsmessig.

Man forventer å oppnå følgende med Galileo:

* En større nøyaktighet i posisjonsbestemmelsen for alle brukere, ned til meternivå.
* Forbedret satellittdekning ved høye breddegrader. Dette vil være en fordel i nordlige regioner som Skandinavia.
* Et system som er pålitelig også i krigssituasjoner.

Den første testsatellitten, kalt GIOVE-A, ble sendt opp ved hjelp av en russisk Soyuz-Fregat-rakett den 28. desember 2005. Den 12. januar 2006 ble de første Galileo-navigasjonssignalene sendt fra GIOVE-A. En ny og mer avansert testsatellitt, GIOVE-B, ble sendt opp den 27. april 2008. De to første av de i alt 30 satellittene systemet skal bestå av, ble sendt opp 21. oktober 2011. To nye satellitter ble skutt opp 12. oktober 2012. Satellittene kalles opp etter vinnerne av en tegnekonkurranse for barn i alderen 9–11 år.

Systemet ble 15. desember 2016 gjort tilgjengelig for allmennheten, og det var da skutt opp 18 satellitter. Systemet med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.

Per 17. desember 2025 er 34 satellitter skutt opp.

Norske Kongsberggruppen er delleverandør til Galileo programmet.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) Galileo (satellite navigation) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Vinnerbildene i tegnekonkurransen for navngivning av satellittene
# ED50

Fundamentalpunktet for ED50 er Helmerturm i Potsdam.
**ED50** er et geodetisk datum. Navnet er en forkortelse for **European Datum 1950**.

Det er et horisontalt datum som definer en ellipsoide. Punktene på jordoverflaten blir først overført til ellipsoiden, og deretter blir de overført til det todimensjonale kartplanet ved hjelp av en kartprojeksjon. Datumet bruker Hayford-ellipsoiden. Den har store halvakse 6 378 388,000 m og flattrykning 1 / 297. Fundamentalpunktet er Helmertturm i Potsdam, som i 1950 lå i Øst-Tyskland.

I årene etter andre verdenskrig var det et stort ønske hos geodeter om å knytte sammen grunnlagsnettene i ulike europeiske land. ED50 ble brukt i de fleste land i Vest-Europa unntatt Storbritannia, Irland, Sverige og Sveits. Fundamentalpunktet ble lagt i Øst-Tyskland fordi man håpet å få med landene i Østblokken, men det var mislykket.

I Norge ble ED50 brukt i hovedkartserien Norge 1:50000 før EUREF89 overtok. På sjøkart ble ED50 brukt i perioden 1957–1992 og erstattet av WGS84.

## Kilder

* «Referanserammer for Norge». Statens kartverk. 30. april 2015. Arkivert fra originalen 23. juli 2016. Besøkt 25. juli 2016.
* «4.1.2 Gradnett (horisontalt datum)». *Etterretninger for sjøfarende*. Statens kartverk. Arkivert fra originalen 9. august 2016. Besøkt 25. juli 2016.

Autoritetsdata
# Rotasjonsellipsoide

En flat sfæroideEn lang og smal sfæroide
Konstruksjon av en rotasjonsellipsoide.
En **rotasjonsellipsoide** (også kalt **sfæroide** eller **omdreiningsellipsoide**) er det omdreiningslegemet som oppstår når en ellipse roterer rundt en av sine akser. Således er legemet, som er en lukket og krum andregradsflate, et spesialtilfelle av en ellipsoide hvor to av de tre aksene er like lange. Ordet **sfæroide** er satt sammen av ordene **sfære** (kule) og **ellipsoide** og antyder således at en sfæroide er et legeme mellom en kule og en ellipsoide.
Den ser ut som en «flattrykt» eller «utdratt» kule, selv om en kule i prinsippet også kan betraktes som en rotasjons­ellipsoide. Formen og størrelsen av en rotasjonsellipsoide bestemmes av formen og størrelsen til dens tverrsnitt langs rotasjonsaksen, det vil si av ellipsen som brukes for å frembringe den. Dette kan formuleres på flere måter.

Mange himmellegemers form kan mer eller mindre nøyaktig anses å ha formen av en rotasjonsellipsoide. Ofte har de formen av flate sfæroider eller, om de roterer tilstrekkelig langsomt, kuler. For himmellegemer formuleres vanligvis den store halvaksen a og flattrykningen f. Omdreiningslegemer brukes blant annet som referanseflater i geodesien. Målinger på den fysiske jordoverflaten projiseres først til den valgte referanseellipsoiden for deretter å overføres til et kartplan ved en valgt kartprojeksjon. Jordens havoverflate kan betraktes som en tilnærmet rotasjons­ellipsoide. Et eksempel på bruk av dette er referanse­systemet GRS80. Avstanden til en av polene er ca. 21,385 km kortere enn ekvator­radien på grunn av jordens rotasjon. Noen av månene i solsystemet ligner mer på smale og lange sfæroider: Saturns måner Mimas, Enceladus og Tethys samt Uranus' måne Miranda.

## Se også

World Geodetic System.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Ellipsoide

En ellipsoide.
En **ellipsoide** er et tredimensjonalt legeme med tre ulike akser der "diameteren" av ellipsen er større eller mindre langs den ene aksen, og diameteren er lik mellom de to andre aksene . Den kan sees på som den tredimensjonale utgaven av en ellipse.

En gjennomskjæring av en ellipsoide vil alltid gi en ellipse. Om to av ellipsens akser er like lange, kan man tenke seg at ellipsoiden er dannet ved å la en ellipse rotere rundt en akse. Dette kalles en **rotasjonsellipsoide** eller **sfæroide**. Den er flatklemt eller forlenget, ettersom om rotasjonen er gjort rundt ellipsens lille eller store akse. Jorden og andre store himmellegemer har tilnærmet formen til flatklemte sfæroider. En noe mer presis form av Jorden kalles geoiden.

En ellipsoide har to brennpunkter som ligger langs aksen som kan være lengst.

En bølge som starter i det ene brennpunktet og reflekteres av ellipsoidens overflate, samles i det andre brennpunktet.

Summen av avstandene til de to brennpunktene fra et hvilket som helst punkt på ellipsoidens overflate, vil være den samme for hele overflaten.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Havnivå

Stigningen i havnivået i løpet av forrige århundre
Rekonstruert havnivå siste 500 millioner år
**Havnivå** er et nullpunkt som viser til havets gjennomsnittlige høyde i forhold til et valgt referanseområde på landjorda. Havnivået benyttes som referanse i angivelser av høyder, for eksempel meter over havet.

Havnivået er ikke helt konstant, og vil endre seg som en sum av flere prosesser. Den globale oppvarmingen gjør at havvannet utvider seg og at tilførselen av smeltevann fra verdens breer og iskapper øker. Noen landområder stiger, som Den skandinaviske halvøy etter istiden. Siden 1900 har havnivået steget monotont med 30 centimeter, mest på grunn av smeltende isbreer.

| Havn | Observert havnivåendring fratrukket landhevingseffekt mm/år 1960-2010 | Observert havnivåendring mm/år 1960-2010 | Prognose havnivåendring 2005-2100 | Maksimal stormflo, 200 års gjentaksintervall |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oslo | 2,2 ± 0,8 | -2,4 ± 0,4 | -10 til +50 cm | 190 cm |
| Stavanger | 1,9 ± 0,7 | 0,9 ± 0,2 | 30 til 80 cm | 120 cm |
| Bergen | 2,2 ± 0,7 | 0,9 ± 0,3 | 20 til 70 cm | 140 cm |
| Heimsjøen i Trøndelag | 1,3 ± 0,7 | -1,1 ± 0,3 | 10 til 60 cm | 210 cm |
| Tromsø | 2,6 ± 0,7 | 0,4 ± 0,4 | 10 til 60 cm | 220 cm |

## Se også

* Normaal Amsterdams Peil
* Vannstand

## Referanser

## Eksterne lenker

* kartverket.no Se havnivå - Kartverkets nettjeneste for å simulere på kart vannstand ved 0 til 5 meters stigning i havnivået i Norge

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Loddsnor

Loddsnor.
Loddsnor og lodd på en norsk lærebok i landmåling fra 1896
En **loddsnor**, **pendel** eller **perpendikkel** (av latin *perpendiculum* = lodd) er et redskap som viser en loddrett linje, og som nedfeller en normal fra et høydeplan til et annet.

## Prinsipp og utforming

Prinsippet bygger på jordens gravitasjonskraft.

Prinsippet blir ivaretatt ved at et lodd med lite volum og stor masse festes i enden på en lang snor med minst mulig volum og masse. Enden av loddet er formet som en spiss. Ved å feste øvre enden av snoren i et punkt, vil loddet bli trukket mot jordens tyngdepunkt av gravitasjonskraften. Spissen av loddet vil derfor være et punkt som ligger i en nedfelt normal fra loddsnorens festepunkt mot en horisontal vannflate, og snoren vil danne en linje i den nedfelte normalen. Denne loddlinjen er ikke identisk med normalen på den teoretiske ellipsoiden for jorden. Avviket fra denne retningen kalles for loddavviket på stedet.

I motsetning til et vaterpass, et optisk lodd, eller et laser-lodd, krever loddsnoren ingen justering eller kalibrering for å vise riktig loddlinje. Forutsetningen er imidlertid at loddsnoren ikke blir påvirket av ytre krefter (vind eller magnetisme).

## Historie og bruk

Loddsnorens enkle prinsipp antas å være kjent fra sivilisasjonens begynnelse, og har vært benyttet til ulike konstruksjoner. Særlig i forbindelse med bygninger, anleggskonstruksjoner og landmåling, har loddsnoren vært brukt helt opp til våre dager, og den er fremdeles en handelsvare.

## Se også

* Loddline
* Pendel
* Foucaults pendel
* Vater
* Vinkelrett – ortogonal
# Kart

Et verdenskart av Johannes Kepler
Et **kart** er en generalisert avbildning av geografiske objekter med deres romlige relasjoner; med angitt geodetisk datum, projeksjon og koordinatsystem, samt målestokk dersom avbildningen er analog. De fleste kart er en todimensjonal representasjon av et tredimensjonalt rom. Faget som omhandler kart heter kartografi. I dagligtalen mener man med begrepet «kart» et geografisk kart som avbilder et stykke av jordkloden i forenklet form.

Kartografen Jacques Bertin utviklet *grafisk semiologi* som innførte visuelle variable og de tre persepsjonsnivåene: (1) lesekart, (2) sebare kart og (3) kommuniserbare kart.

Ordet **kart** brukes også om umoden frukt.

## Typer kart

* Topografisk kart
* Tematisk kart
* Vannsportkart
* Turkart
* Befolkningskart
* «Draft», se Sjøkart
* Geologisk kart
* Grunnkart
* Historisk kart
* Jordbrukskart
* Bykart / Turistkart
* Mentale kart
* Orienteringskart
* Sjøkart
* Vegetasjonskart

## Se også

* Landmåler
* Statens kartverk
* Forsvarets militærgeografiske tjeneste
* Norsk Polarinstitutt
* Globus
* OpenStreetMap
* Google Earth
* Orientering
* Web mercator
* Historiske kart over Norge

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Maps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Map – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* Kart på nett
* Om kart og makt
* Interaktivt tur- og løypekart for Oslo Arkivert 4. januar 2012 hos Wayback Machine.
* Eiendomsinformasjon og reguleringsplaner for en rekke norske kommuner
* Litterært kart; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Kartesisk koordinatsystem

Det kartesiske koordinatsystem med fire merkede punkter: (2,3) i grønn, (-3,1) i rød, (-1.5,-2.5) i blå og (0,0), origo, i lilla.
I det **kartesiske koordinatsystemet** er koordinataksene vinkelrett på hverandre.
I to dimensjoner er det vanlig å kalle disse for *x*- og *y*-aksen. *x*-koordinaten kalles *abscisse* og *y*-koordinaten *ordinat*. Den tredje dimensjonen går da eventuelt langs *z*-aksen.

Det kartesiske koordinatsystemet ble først brukt av René Descartes (latinisert *Cartesius*), derav navnet.

Koordinatene til et punkt i et kartesisk koordinatsystem er bestemt av projeksjonen ned på hver av koordinataksene. Punktet kan derfor beregnes fra koordinatene ved å ta lineærkombinasjonen av de kartesiske basisvektorene, vektet med koordinatene.

I tillegg til kartesiske koordinater, brukes det mange andre kjente koordinatsystemer. Eksempler på disse er polar-, sylindriske eller sfæriske koordinatsystemer.

## Eksempel

Et punkt *P* i planet kan spesifiseres entydig ved å angi to verdier, henholdsvis *x*- og *y*-koordinaten slik at *P = (x,y)*. Man kan alternativt også benytte vektornotasjon og tilskrive punktet *P* en «posisjonsvektor» **r** = *x* **i** + *y* **j** hvor **i** og **j** er basisvektorene i *x*- og *y*-retning.

## Etymologi

Koordinat betyr å sette sammen to eller flere ordinate akser: Altså fra co[o]rdinate. Punktet der aksene krysser heter Origo. Origo stammer fra F. origine, og L. origo, -iginis, fra oriri, og betyr å stige opp, å bli synlig; Gr. 'orny`nai´: å stirre opp.[*trenger referanse*] Origo har altså med den første eksistens å gjøre.

Horisontalaksen (vanligvis x-aksen) heter Abscisse.[*trenger referanse*] Abscisse betyr å separere, og stammer fra det latinske ordet abscindo: ab (“from, away from”) + scindō (“cut, tear; divide”).

Vertikalaksen (vanligvis y-aksen) heter Ordinat.[*trenger referanse*] Ordinate (sent 1300-tall) stammer fra det latinske ordet ordinatus, pp. fra ordinare, og betyr å ordne, og å sette i rekkefølge.

## Se også

* Lineær algebra
* vektor
* Basis
* Polarkoordinatsystem

## Referanser
# Geosentriske koordinater

**Geosentriske koordinater for et punkt Origo er i ellipsoidens sentrum
* Z-aksen er omdreiningsaksen, positiv akse peker mot nord
* X-aksen går gjennom Greenwich-meridianen
* Y-aksen gir et rettvinklet koordinatsystem

Koordinatene til GPS-satellittene er opprinnelig i et slikt koordinatsystem.

Geografiske koordinater er et punkt på jordoverflaten projisert på ellipsoiden (beregningsflaten) slik at det kan stedfestes ved ulike sett med koordinater:

1. Geosentriske koordinater (*X*, *Y*, *Z*)
2. Geografiske koordinater, bredde og lengde (*B* og *L*) (engelsk: *latitude* og *longitude* (*Lat.* og *Long.*))
3. Rettvinklede koordinater i kartplanet (*X* og *Y* eller *N*(orth og *E*(ast)))

I definisjonen nedenfor brukes begrepet *meridianen*.
En meridian er et linjestykke som går fra pol til pol på ellipsoiden. Meridianen er skjæringslinjen mellom ellipsoiden og meridianplanet (et plan som går gjennom begge polene). Den mest kjente meridianen er Greenwich-meridianen, som deler jorden i en østlig og en vestlig halvdel. Greenwich ligger i London.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Ekvator

Verdenskart som viser ekvator markert med en rød strek.
**Ekvator** er en av de fem viktige parallell­sirklene på jordoverflaten. Ekvator er en tenkt linje på jordens overflate der hvor et plan (ekvatorialplanet) midtveis mellom polene skjærer gjennom jorden når planet står vinkelrett på jordens rotasjonsakse. (Gjelder også for andre planeter.) Ekvator deler dermed jorden inn i en nordlig og en sydlig halvkule. Bredden ved ekvator er 0**°** per definisjon. Alle dager er omtrent 12 timer lange ved ekvator. Ved vårjevndøgn og høstjevndøgn står solen i senit klokken 12 (lokaltid). Landene som ligger under ekvator har som oftest tropisk klima.

Lengden av jordens ekvator er 40 075,017 km (WGS 84). Hadde jorden vært en perfekt kule, ville ekvator ha vært nøyaktig dobbelt så lang som (100 % lengre enn) parallell­sirkelen ved bredde 60**°**. Men siden jorden er formet som en svakt flattrykt rotasjonsellipsoide (oblat sfæroide), er ekvator bare 99,5 % lengre. Ekvator er derimot dobbelt så lang som parallell­sirkelen som ligger ved bredde 60**°**04**′**59,7**′′**.

## Land ekvator går gjennom

* São Tomé og Príncipe – ekvator går gjennom den lille øya Ilhéu das Rolas
* Gabon
* Republikken Kongo
* Den demokratiske republikken Kongo
* Uganda
* Kenya
* Somalia
* Maldivene – gjennom landet
* Indonesia: Sumatra og småøyene Pini og Lingga i nærheten, Borneo, Sulawesi og Halmahera
* Kiribati: Gilbertøyene, Phoenixøyene
* USAs ytre småøyer: de nordre Phoenixøyene – Bakerøyas territorialfarvann, Linjeøyene – Howlandøyas og Jarvisøyas økonomiske sone
* Ecuador, som er oppkalt etter ekvator: Galápagosøyene – øya Isabela, fastlandet
* Colombia
* Brasil

## Se også

* Breddegrad
* Polarsirklene
* Vendekretsene
* Aksehelning
* Ekliptikken

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Equator – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Equator – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
# Datolinjen

Datolinjen
**Datolinjen** er en tenkt linje som er grensa mellom to datoer, og går mellom Nord- og Sørpolen og primært følger den 180. lengdegrad i Stillehavet. Når man krysser datolinjen i østlig retning må man trekke fra én dag, og i vestlig retning må man legge til én dag.

Datolinjen gjør flere avvik fra 180. lengdegrad, for at sammenhengende øygrupper skal ha samme dato; det største avviket er at den snor seg rundt Linjeøyene i Kiribati, som dermed har tidssonen UTC+14:00.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Google Maps

| Google Maps |
| --- |
|  |
| Nettsted | www.google.com (mul, en) google.de (mul, de) google.ch (mul, de) |
| Kommersielt? | Ja |
| Type nettsted | Karttjeneste  |
| Krever registrering | Nei |
| Eier(e) | Google |
| Utgitt av | Google  |
| Lansert | 8. februar 2005 |
| Programmeringsspråk | C++, JavaScript, XML, ajax |
| Nåværende status | Aktiv |

En Google Streetview bil som fotograferer gater i Amsterdam.
**Google Maps** (eller *Google Kart*) er et nettsted og en app fra Google der man kan se på kart og satellittbilder fra hele verden. Mange områder har i tillegg 3D-data, slik at man kan snu seg rundt og se på formene til landskapet. I tett befolkede områder kan man i tillegg se formene på de inviduelle husene. Bildene av norske byer er basert på flyfoto, mens landskapene er satellittbilder.

Tjenesten har i tillegg et omfattende bibliotek med 360-graders gatebilder. Brukere kan "kjøre" rundt i gatene, og se seg om ved å panorere bildet. Tjenesten kalles Street View, og er tilgjengelig både på PC og på mobil. StreetView har stort sett dekning over hele norge. Ofte er det gjort flere opptak av samme gate, med noen års mellomrom. Dette gir brukere muligheten til å hoppe frem og tilbake i tid.

## Google Transit

Google Transit er en del av Google Maps og tilbyr bl.a. ruteplanlegging for kolletivtrafikk. Tjenesten har vært tilgjengelig siden 2005. I 2011 begynte tjenesten å få dekning i Norge, først i Rogaland og så for NSBs strekninger. I 2012 vedtok bystyret i Oslo at Oslo skulle få dekning. Dette skjedde på bakgrunn av en underskriftskampanje fra 2010. Ruteforslag for Oslo og Akershus ble tilgjengelig i løsningen i april 2013.

## Se også

* Google
* Google Earth
* OpenStreetMap
* Argleton

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) Offisiell blogg

* (en) Google Maps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Google maps (trafikk)
* Google maps (satellitt, sentrert over Norge)

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.