# Buran (romferge)

| Buran** (Буран)* |
| --- |
|  *Buran* |
| Oppkalt etter | «Snøstorm» |
| Land | Sovjetunionen |
| Første flygning | 1K1 15. november 1988 |
| Siste flygning | 1K1 15. november 1988 |
| Antall oppdrag | 1 |
| Mannskap | 0 |
| Tid i det ytre rom | 3 timer |
| Baner rundt jorden | 2 |
| Status | Ødelagt i hangarkollaps |
| Buran** (Буран)* på Commons |

Den pensjonerte *Buran* i fornøyelsesparken Gorky
Buran (russisk *Бура́н*, «snøstorm») var Sovjetunionens program for gjenbrukbare romferger. Programmet ble startet i 1976 som en respons på USAs romfergeprogram. Fordi USAs forsvarsdepartement tok del i romfergeprosjektet til USA, var sovjetiske politikere overbevist om at romferger ville være et effektivt militært våpen, og kunne være en potensiell trussel mot balansegangen i den kalde krigen. Prosjektet var Sovjets største og dyreste romforskningsprogram.

Fordi *Buran*s debut kom etter *Columbias*, og fordi det var slående visuelle likheter mellom de to romfergene, ble det spekulert i at spionasje under den kalde krigen spilte en rolle i utviklinga av Sovjets ferge. Det er senere blitt kjent at *Buran* bare kopierte den amerikanske romfergas aerodynamiske utseende. På innsiden var den helt uavhengig av den amerikanske. Den første og eneste romferd med *Buran* ble gjennomført i november 1988.

## Nøkkelforskjeller fra NASA-fergene

* *Buran* var ikke integrert med bæreraketten *Energija*, men var kun vanlig last. Dermed kunne *Energija* også brukes til å løfte andre gjenstander med nyttevekt opptil 80 tonn ut i verdensrommet, noe som skjedde under første oppskytning av den.
* *Buran* var designet både for bemannede og ubemannede ekspedisjoner, og hadde dermed en automatisk funksjon for landing. Romferga har aldri vært bemannet.
* Romferga hadde ingen rakettmotorer, noe som frigjorde rom og vekt til ekstra nyttelast.
* *Buran* hadde fire drivstoffraketter i stedet for to, og de brukte flytende drivstoff.
* *Energija*-raketten var designet for å være gjenbrukbar, men av økonomiske årsaker ble det aldri fullført en gjenbrukbar versjon. Den amerikanske romferga har gjenbrukbare hovedmotorer, og gjenbrukbare bæreraketter.
* *Buran* kunne løfte 30 tonn ut i bane, mot USAs 25 tonn. Tilbake fra bane kunne den ha med 20 tonn nyttelast, mot USAs 15 tonn.
* *Buran* hadde et høyere aerodynamisk glidetall enn de amerikanske romfergene.
* Materialvalg og leggeteknikk for de keramiske flisene som skulle gi termisk beskyttelse under landing, var forskjellig fra de amerikanske romfergene.

## Utvikling

Utviklinga av *Buran* begynte ved det sovjetiske romfartsinstituttet TsAGI i 1976 som en respons på USAs romfergeprogram. Mens de sovjetiske ingeniørene foretrakk en liten og lett ferge med små vinger, presset militære makter for en fullskalakopi av USAs ferge, for å beholde balansen i den kalde krigens sabelrasling.

Konstruksjonen av fergene begynte i 1980, og i 1984 var den første *Buran'*en ferdig. Den første testen av en miniatyrmodell foregikk imidlertid så tidlig som juli 1983. Mens prosjektet pågikk, ble ytterligere fem prøveflygninger med miniatyrmodeller utført. En fullskala testmodell uten keramiske fliser ble utstyrt med jetmotorer for å utvikle landingsprosedyrer. Denne ble kalt «Buran analog» og 24 prøveflygninger ble utført før ferga ble ansett som «utslitt».

## Første flygning

Den første og eneste flygningen i bane med den ubemannede *Buran* 1.01 skjedde klokka 03.00 UTC 15. november 1988. Den ble løftet ut i bane av den spesialdesignete Energija-raketten. Det var fremdeles ikke utført noen bemannede tester, så alt redningsutstyr samt en del cockpitutrustning var fremdeles ikke installert i ferga.

Ferga gikk i bane rundt jorda to ganger før den kom tilbake, og utførte en imponerende automatisk landing på rullebanen ved Baikonur kosmodrom. De amerikanske fergenes landinger er også for det meste automatisk, men for å starte landinga må man trykke på en knapp. Dette manuelle steget ble lagt til på krav fra astronautene, som hevdet at en for tidlig utløsing av landingsutstyret kunne bli fatalt; en for tidlig utløsing kunne i verste fall føre til romfergas ødeleggelse i likhet med Columbias ulykke i 2003.

Deler av oppskytningen ble sendt på tv, men ikke selve oppskytingen. Dette førte til noe spekulasjon om at det hele kunne ha vært forfalsket, og at den følgende landinga ikke var fra verdensrommet, men fra et fergebærende fly (i USA hadde man brukt denne metoden for å teste romfergenes flyegenskaper med testferga *Enterprise*, slik at de skulle være forberedt på *Columbias* første landing). Senere ble imidlertid hele videoen fra utskytninga offentliggjort, noe som bekrefter at *Buran* ble skutt opp; man kan på videoen se de dårlige værforholdene som hadde blitt beskrevet av russisk media.

## Ettervirkninger

Etter den første flygningen ble prosjektet avbrutt på grunn av finansielle problemer og på grunn av Sovjetunionens politiske situasjon. De to andre fergene, som skulle være ferdige i 1990 og 1992, ble ikke fullført. Prosjektet ble offisielt avsluttet av president Boris Jeltsin 30. juni 1993. Da prosjektet ble avsluttet, hadde *Buran*-programmet kostet opp mot 20 milliarder rubler. Det er i ettertid blitt hevdet at kostnadene med å utvikle *Buran* og bæreraketten *Energija* var så store at de tappet landet for penger og fremskyndet oppløsningen av Sovjetunionen.

Det var ment at programmet skulle fremme nasjonal stolthet, utføre forskningsprosjekter og tekniske oppgaver i likhet med det amerikanske prosjektet, og å forsyne romstasjonen Mir. Når Mir endelig ble besøkt av ei romferge, var det ikke *Buran*, men ei amerikansk ferge.

Buran SO, en modul for tilkobling til Mir, ble omgjort så den passet til de amerikanske fergene til bruk under Shuttle-Mir-programmet.

De fullførte fergene 1.01 (*11F35 K1* *Buran*) og 1.02 (*11F35 K2*, uformelt kalt *Ptitsjka*) og andre levninger fra prosjektet er nå Kasakhstans eiendom. I 2002 kollapset hangaren der man lagret *Buran* og en kopi av bæreraketten Energija, og ødela romferga. Åtte arbeidere ble også drept i kollapsen.

Buran 2.01 (*11F35 K3*) og 2.02 (*11F35 K4*), som var en andre serie med modifisert flydekkdesign, utstyrt med utskytningsseter av typen Zvezda K-36RB, forlot aldri fabrikken i Tusjino, og står fortsatt der, i dårlig forfatning. Deler av disse fergene blir solgt over internett.

Den delvis ferdiggjorte Buran 2.03 (*11F35 K5*) ble demontert da prosjektet ble avsluttet, og finnes ikke lenger.

I tillegg til de fem «produksjons»-Buranene, var det åtte testfartøy. Disse ble brukt til statisk testing eller atmosfæreprøver, og noen var simpelthen øvelsesmodeller for testing av elektrisk utstyr, mannskapsprosedyrer og lignende.

**Serienumre og nåværende status**| Serienummer | Type | Nåværende status |
| --- | --- | --- |
| OK-M (senere OK-ML-1) | Statisk test | Ved Baikonur kosmodrom |
| OK-GLI | Øvingsmodell for landingstester | Utstilt på Speyer Tekniske Museum i Tyskland |
| OK-KS | Statisk elektrisitets-/integrasjonstest | Nå ved Energija-fabrikken i Koroljov |
| OK-MT | Øvelsesmodell for ingeniørarbeid | Nå ved Baikonur-kosmodromen |
| OK-??? | Statisk test | Ukjent status |
| OK-TVI | Statisk varme- og vakumtest | Ukjent status |
| OK-??? | Statisk test | Ukjent status |
| OK-TVA | Statisk test | Nå i Gorkijparken i Moskva |

*Buran*-prototypen OK-GLI hadde fire jetmotorer på bakenden, og kunne ta av for egen kraft (drivstofftanken til denne tok en fjerdedel av lasterommet), i motsetning til den amerikanske testferga Enterprise, som var avhengig av å bli løftet til værs av et moderfly.

Etter at programmet ble avbrutt, ble OK-GLI-en lagret ved Zjukovskij luftbase nær Moskva, og ble etterhvert kjøpt opp av et australsk firma kalt «Buran Space Corporation». Den ble frakta med skip til Sydney via Göteborg og kom fram 9. februar 2000. Der ble den utstilt i noen år som en turistattraksjon, under en stor midlertidig konstruksjon i Darling Harbour.

Besøkende kunne gå rundt inne i ferga, og det ble lagt planer om at den skulle turnere rundt i flere byer i Australia og Asia. Eierne ble imidlertid slått konkurs, og ferga ble flyttet ut i friluft, der den ble offer for hærverk og forringelse. Ferga havnet etter hvert i Bahrain før den i 2008 havnet i Tyskland på Technik Museum i Speyer.

## *Buran* i science fiction

*Buran* har, sammen med romflyet Spiral, blitt brukt i Sergej Lukanenkos science fiction-bok *Zvezdy – kholodnye igrusjki* (russisk: Звезды – холодные игрушки, «Stjernene er kalde leketøy»). *Buran* er der utstyrt med en motor som gjør at den kan fly raskere enn lyset, og er et av de fremste verktøy i handel med utenomjordiske.

## Se også

* Energija – *Burans* bærerakett.
* Antonov An-225 – verdens største fly, bygget for å bære *Buran*.
* Bajkonur kosmodrom
* DRAKON – algoritmisk visuelt språk utviklet for *Buran*.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Buran (spacecraft) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Buran lift off
* buran.ru – Offisiell internettside om *Buran*
* Internettside om *Buran*
* Bilde av *Buran* etter hangarkollapsen