# Krigen i Ukraina

| Krigen i Ukraina |
| --- |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 20. februar 2014– |
| Sted | Ukraina |
| Status | Pågående
* Russland annekterer Krim i 2014
* Russland invaderer Ukraina i 2022
 |

 |
| Stridende parter |
|  Russland **Støttet av:**  Belarus  Nord-Korea |  Ukraina **Støttet av:**  NATO  EU  Australia  New Zealand  Japan  Sør-Korea |
| Kommandanter og ledere |
|  Vladimir Putin  Aleksandr Dvornikov (2022)  Sergej Surovikin (2022–2023)  Valerij Gerasimov (2023–) |  Oleksandr Turtsjynov (fung. 2014)  Petro Porosjenko (2014–2019)  Volodymyr Zelenskyj (2019–)  Valerij Zaluzjnyj |
| Styrker |
| Russlands væpnede styrker Wagnergruppen | Ukrainas forsvar |

**Krigen i Ukraina**, også kjent som **den russisk-ukrainske krigen**, er en langvarig krig hvor Russland i strid med folkeretten har angrepet Ukraina. Den begynte med at Russland invaderte og deretter annekterte Krim i februar–mars 2014, og var deretter en konflikt om statusen til de ukrainske regionene Krim og Donbas, krigen i Donbas. Den blusset opp på ny våren 2021 i den russisk-ukrainske krisen 2021–2022 og 24. februar 2022 invaderte russiske styrker Ukraina i stor skala. I 2024 invaderte Ukraina en del av Russland. Etter storskalainvasjonen i 2022 har dette blitt den mest omfattende og dødeligste konflikten i Europa siden andre verdenskrig.

## Bakgrunn

*Se også: Euromajdan*
Russland, Storbritannia og USA erklærte i 1994 at de ville respektere Ukrainas uavhengighet, suverenitet og grenser. Avtalen, som kalles Budapest-memorandumet, ble signert på en konferanse i regi av Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa og ble gitt som motytelse mot at Ukraina kvittet seg med sovjetiske atomvåpen som ble igjen i Ukraina da Sovjetunionen ble oppløst i 1991. Ukraina overførte i henhold til avtalen de sovjetiske atomvåpen til Russland innen utgangen av 1996. Memorandumet var et resultat av flere forhandlinger i kulissene med sikte på å håndtere oppløsningen av Sovjetunionen og særlig oppdelingen av det omfattende sovjetiske arsenalet av atomvåpen.

Den 21. november 2013 utløste daværende president Viktor Janukovitsj en politisk krise i Ukraina da han avsluttet forberedelsene å inngå til en assosieringsavtale mellom Ukraina og EU. En slik assosieringsavtale skulle gjøre Ukraina mindre avhengig av Russland. Janukovitsj' avgjørelse resulterte i masseprotester i Kyiv, og folk samlet seg særlig rundt Majdanplassen i Kyiv. Denne massebevegelsen ble derfor fort kjent som Euromajdan, og ble også en protest mot korrupsjon i Ukrainas statsapparat. Presidenten sluttet etter hvert en handelsavtale med Russland i stedet for EU, og dette førte til enda mer støtte til Euromajdanbevegelsen.

John Færseth trekker linjen til oransjerevolusjonen i 2004 med store protester mot at den Moskva-vennlige Viktor Janukovytsj ble utpekt som vinner av presidentvalget. Etter nyvalg ble Viktor Jusjtsjenko president. Disse hendelsene ble ansett som et brudd med Russland. Fra Moskva ble det ansett som vestlig innblanding i Russlands interessesfære og det bidro til paranoid tenkning og autoritær utvikling hos ledelsen i Moskva. Russiske myndigheter tilskyndet prorussiske demonstrasjoner i Donbas med et narrativ om at den ukrainske regjeringen var nazistisk.

## Janukovitsjs fall

Etter noen måneder med gateslag der mange ble drept, ble Janukovitsj formelt, men ulovlig avsatt av Verkhova Rada – det ukrainske parlamentet – den 22. februar 2014, og måtte rømme hovedstaden. Dette førte til at motstandere av Euromajdan fikk økt oppslutning, og det ble borgerkrigligslignende tilstander i Ukraina, med beskyldninger om statskupp. De folkevalgte fikk alminnelig flertall for å avsette presidenten, men ikke hatt ¾ flertall slik grunnloven krevde. Parlamentet hadde heller ikke fulgt de prosedyrer som krevdes for avsetting av presidenten, og støtten til motbevegelsen økte – hovedsakelig i de russisktalende områdene i landet, som den autonome republikken Krim, områdene øst for elven Dnepr og i sør, rundt Odesa.

Etter den politiske krisen fulgte væpnet opprør på Krim som fikk militær støtte fra Russland og en omstridt folkeavstemning som resulterte i en tilslutning til Russland. Prosessen endte med full russisk annektering av halvøya den 18. mars 2014. Lignende opprør fant også sted i Luhansk oblast og i Donetsk oblast, og dette ble senere kjent som Krigen i Donbass.

## Internasjonale reaksjoner og støtte

Den daværende amerikanske presidenten Barack Obama avviste å ruste opp Ukraina, med bakgrunn i at han anså Ukraina viktigere for Russland enn landet var for USA.

## Russlands invasjon

Utdypende artikkel: Russlands invasjon av Ukraina 2022

De russiske styrkene invaderte Ukraina fra Krim, Lugansk, Donetsk, og Belarus tidlig om morgenen 24. februar 2022. Russlands president Vladimir Putin sa at målet med angrepet, som han omtalte som en «militær spesialoperasjon,» var å «demilitarisere» og «avnazifisere» nabolandet. Etter tilbakeslag i invasjonens første uker endret Putin målet med krigen fra avnazifisering og demilitarisering av Ukraina til "frigjøring" av Donbas. Invasjonen er blitt fordømt internasjonalt, og store deler av den vestlige verden har innført sanksjoner mot Russland.

Ukrainske styrker med lett luftvern hindret at Kyiv ble omringet og en lang kolonne (flere titalls kilometer) med russisk pansrede kjøretøy ble stående fast på veien mot Kyiv. De russiske styrkene trakk seg ut av det nordlige Ukraina tidlig i krigen da lynangrepet mislykkes i krigens første fase. Høsten 2022 hadde ukrainske styrker fremgang ved Kherson og i Kharkiv. Sommeren 2023 mislykkes ukrainske styrker med en offensiv. Den 1200 lange frontlinjen ble etterhvert liggende stort sett fast med et omkring 20 kilometer bredt ingenmannsland mellom partene.

## Ukraina inn i Russland

Den 6. august 2024 gikk ukrainske styrker inn i Kursk oblast i Russland med ca. tusen soldater. Den 18. mars 2025 gikk ukrainske styrker også inn i Belgorod oblast.

## Noter

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Russo-Ukrainian War – kategori av bilder, video eller lyd på Commons