Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Wang Lun

| Wang Lun |
| --- |
| Død | 1. nov. 1774   |

**Wang Lun** (død 1. november 1774) var leder av sekten *De åtte trigrammer*, en variant av Den hvite lotus, i Shandongprovinsen i Kina i 1770-årene. Han forkynte at Buddha Maitreyas komme til jorden var umiddelbart forestående, og ledet de tre trigrammers opprør, et lokalt opprør mot Qing-styret.

## Liv og virke

### «Det rene vanns sekt»

Han var en mester i kampsporter og selvlært lege og underviste sine tilhengere i yoga, meditasjon og i evnen til å faste over svært lange perioder ved bare å drikke renset vann. Dermed ble hans gruppering kjent som «det rene vanns sekt», og i 1774 hadde den flere tusen medlemmer.

### Opprørsleder

Han fortalte så sektmedlemmene at han selv var reinkarnasjonen av Maitreya og at han var bestemt til å bli Kinas keiser, og fikk dem med dem på et angrep på byen Shouzhang den 3. oktober 1774. Ved hjelp av forbundsfeller innenfor murene kom de seg inn byportene, tok kontroll over byen og plyndret dens skattkammer og kornlager.

Etter å ha holdt byen noen få dager forlot de den, og gikk til angrep på byen Yangku. Yangku inntok de med letthet, ettersom byens garnison hadde marsjert avsted for å komme Shouzhang til unnsetning – i den tro at den fremdeles var på Wangs hender. Etter Yangku fortsatte erobringstoktet til byene Tangyi og Liulin, og så marsjerte de til den store og strategisk viktige byen Linqing.

Før de kom frem, nedkjempet de med letthet de styrker som Qing-dynastiet sendte imot dem, og det bredte seg en overbevisning om at Wang Luns opprørere behersket magiske krefter. Mange av Linqings mandariner flyktet i redsel for «Den hvite lotus» allerede før opprørerne stod ved byens porter den 11. oktober.

De neste ukene beleiret Wang Luns styrker byen, men Qing-forsvaret under Qin Zhenjun var for sterkt. Det ene angrepet etter det andre ble slått tilbake. Opprørerne kjempet innbitt lenge etter at slaget var tapt og tiden egentlig var inne for kapitulasjon eller flukt. Wang Luns unge konkubine Wu Sannian skal ha holdt Qing-soldatene stangen alene i timevis til hun til slutt ble overveldet og drept.

Den 31. oktober var Wang omringet. Fast bestemt på ikke å bli tatt levende satte han fyr på tårnet han befant seg i. Hans brente kropp måtte identifiseres ved hans sverd og armbånd.

## Litteratur

* Frank Ching: *Ancestors: 900 Years in the Life of a Chinese Family.* Pan Books, 1988.
* Susan Naquin: *Shantung Rebellion: The Wang Lun Uprising of 1774,* New Haven: Yale University Press, 1981.
# Qiu Jin

| Qiu Jin |
| --- |
|  |
| Født | 8. nov. 1875 Xiamen (Tong'an, Fujian, Qing-dynastiet) |
| Død | 15. juli 1907   (31 år) Shaoxing |
| Beskjeftigelse | Skribent, lyriker, journalist, kvinnesaksforkjemper, revolusjonær, feminist  |
| Ektefelle | Wang Tingjun |
| Far | Qiu Shounan |
| Nasjonalitet | Qing-dynastiet |
| Gravlagt | Qiu Jin Tomb |
| Medlem av | * Guangfuhui (1905–)
* Tongmenghui (1905–)
 |
|

---

Qiu Jin på Commons |

**Qiu Jin** (kinesisk: 秋瑾, pinyin: *Qiū Jǐn*; 1875–1907) var en revolusjonær fra Qing-tidens siste år. Hun var forfatterinne og en tidlig feminist.

## Liv og virke

### Bakgrunn

Qiu Jin fikk en ukonvensjonell oppdragelse i landsbyen Shānyīn i Shaoxing i Zhejiang, og foreldrene sparte henne for fotbinding i barndommen. Hun lærte å skrive og lese, og ble kjent med de kinesiske klassikere i 11-årsalderen. Hun utviklet en særlig forkjærlighet for dikteren Du Fu. Hun lærte seg også å ri, og øvde seg i sverdkamp.

Statue i Hangzhou
Da hun var 21 år gammel ble hun gift med Wang Tíngjūn, sønn av en fremstående familie fra Hunan. Hun flyttet med ham til Beijing og fikk to barn med ham. Det viste seg snart at mannen var alkoholiker.

### Revolusjonær

Høsten 1904 pantsatte hun sine smykker og dro til Japan for å studere. Der kom hun raskt i kontakt med flere kinesiske hemmelige selskaper som ville styrte Qing-dynastiet. Hun ble medlem av flere, blant annet av Tongmenghui grunnlagt av Sun Yat-sen. Hun var også med på å grunnlegge en ren kvinnelig organisasjon i samme ånd, *Gongaihui* (共愛會). Hun engasjerte seg også for å få slutt på fotbinding.

I februar 1905 dro hun tilbake til Kina. Der rekrutterte sin kusine Xu Xilin til Tongmenghui. I 1906 grunnla hun et radikalt ukeblad for kvinner sammen med en annen dikterinne, Xu Zihua, i Shanghai. I 1907 ble hun rektor for *Datong*-skolen i Shaoxing, en skole for gymnastikklærere, men dette var bare et skalkesjul for militær opplæring av revolusjonære.

Hun ble stadig mer sentral i det opposisjonelle arbeidet, og på planleggingen av et opprør i Anhui og Zhejiang.

Den 6. juli 1907 forøvet hennes kusine i Anqing et vellykket attentat mot *En Ming*, guvernøren for provinsen Anhui. Den planlagte påfølgende oppstanden ble imidlertid forrådt og slått ned, og Xu Xilin ble arrestert, forhørt og henrettet.

Den 12. juli ble også Qiu Jin arrestert. Ettersom det forelå belastende material mot henne, ble hun dømt og tre dager etter henrettet. Hun var blitt torturert, men skal ikke ha røpet noen av de revolusjonæres hemmeligheter.

## Referanser

## Litteratur

* Florence Ayscough: *Chinese Women: yesterday & to-day*. Boston: Houghton Mifflin Company. (1937)
* Sun Chang, Kang-i and Haun Saussy (red.): *Women writers of traditional China: an anthology of poetry and criticism*. Charles Kwong, associate editor; Anthony C. Yu and Yu-kung Kao, consulting editors. Stanford, Calif.: Stanford University Press. (1999)
# Xiao He

Xiao He, illustrasjon i *Sancai Tuhui*
**Xiao He** (forenklet kinesisk: 萧何; tradisjonell kinesisk: 蕭何; pinyin: Xiāo Hé; født i Fengyi fylke i kommanderiet Sishui, død 193 f.Kr var en statsmann i det vestlige Han-dynasti.

## Liv og virke

Han tjenestegjorde under dynastiets grunnlegger, Liu Bang, og spilte en rolle i dennes opprør mot Qin-dynastiet, og kjempet på Liu mot Xiang Yu. Etter opprettelsen av Han-dynastiet ble han da rikets kansler, og innehadde en rekke sentrale funksjoner helt til sin død. For sitt virke er han blitt kjent som én av «det tidlige Hans tre helter» (漢初三傑), likesom Han Xin og Zhang Liang.

Weiyangpalasset ble bygd under hans ledelse.

Som særlig fortjenstfull tjenestemann fikk han fravsted på keiserens eget mausoleumsanlegg, Changling.

## Referanser

## Litteratur

* *Shiji* vol. 53
* *Hanshu* vol. 39
# Han Huidi

| Han Huidi |
| --- |
| Født | 213 f.Kr. Pei (Qin-dynastiet) |
| Død | 26. sep. 188 f.Kr.   Chang'an |
| Beskjeftigelse | Monark  |
| Embete | * Keiser av Kina (195 f.Kr. – 188 f.Kr.)
* kronprins (202 f.Kr. – 195 f.Kr.)
 |
| Ektefelle | Empress Zhang Yan |
| Far | Han Gaozu |
| Mor | Lü Zhi |
| Søsken |
8 oppføringer
Liu Ruyi Liu Jian Liu Hui Liu Zhang Han Wendi Liu You Liu Fei prinsesse Yuan av Lu

 |
| Barn |
7 oppføringer
Han Houshaodi Han Qianshaodi Liu Tai Liu Chao Liu Wu Liu Qiang Liu Buyi

 |
| Nasjonalitet | Det vestlige Han-dynasti |
| Gravlagt | [Q?]**Mangler etikett Q17032673

Q17032673 |
|

---

Han Huidi på Commons |

**Keiser Han Hui** (kinesisk 漢惠帝; pinyin: *Hàn Huìdì*; 210 f.Kr-188 f.Kr), personlig navn **Liu Ying** ((劉盈; *Liú Yíng*) var det kinesiske Han-dynastiets andre keiser som regjerte fra 195 til hans død i 188 f.Kr. Han var den andre sønnen til den første keiseren, Han Gaozu, og enkekeiserinne Lü. Han blir vanligvis husket som en svak person som ble dominert av mora, keiserinne Lü, og som selv var snill og generøs, men som ikke klarte å unnslippe moras makt.[*trenger referanse*] Han forsøkte å redde den yngre halvbroren Liu Ruyi fra å bli myrdet av enkekeiserinne Lü, men misslyktes. Deretter henga han seg til drikking og kvinner i en relativt ung alder.[*trenger referanse*] Keiserinne Lü innsatte to av sønnene hans, Liu Gong og Liu Hong (sammen kjent som keiserne Shao av Han), sønnene til keiserens konkubin(er), da han døde uten noen utpekt etterkommer. Keiser Huis kone var keiserinne Zhang Yan, som var en niese til søsteren prinsesse Luyuan. Det var enkekeiserinne Lü som insisterte på dette ekteskapet, som ble et ekteskap uten barn.[*trenger referanse*]

## Referanser

## Litteratur

* Josef Guter: *Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick.* Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.
# Sun Jiazheng

| Sun Jiazheng |
| --- |
|  |
| Født | mars 1944 Siyang |
| Beskjeftigelse | Politiker  |
| Embete | * Minister of Culture of the People's Republic of China (1998–2008)
 |
| Utdannet ved | Nanjinguniversitetet |
| Parti | Kinas kommunistparti (1966–) |
| Nasjonalitet | Kina |
| Utmerkelser | Offiser av Æreslegionen Russian Federation Presidential Certificate of Gratitude |

**Sun Jiazheng** (født 1944 i Siyang i Jiangsu i Kina) er en kommunistisk politiker i Folkerepublikken Kina. Han er utdannet ved Nanjinguniversitetet.

Han ble utnevnt til kulturminister for Folkerepublikken Kina i mars 1998.

## Eksterne lenker

* (en) Sun Jiazheng hos China Vitae
# Feng Jicai

| Feng Jicai |
| --- |
|  |
| Født | 9. feb. 1942 (84 år) Tianjin |
| Beskjeftigelse | Kunstmaler, skribent, historiker  |
| Embete | * Member of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference
 |
| Utdannet ved | International Writing Program |
| Parti | China Association for Promoting Democracy |
| Nasjonalitet | Kina |
| Utmerkelser | [Q?]**Mangler etikett Q140277672

Lu Xun Literary Prize for Excellent Short Stories (2018; tema for: 7th Lu Xun Literary Prize) Q140277672 (1991) |
|

---

Feng Jicai på Commons |

**Feng Jicai** (forenklet kinesisk: 冯骥才; tradisjonell kinesisk: 馮驥才; pinyin: **Féng Jìcái**, født 9. februar 1942 i Tianjin i Kina) er en kinesisk forfatter, kalligraf og maler.

Som novelleforfatter dveler han særlig ved historiske begivenheter som er funnet sted i hans hjemby, Tianjin. Han utforsker også lokalhistorien på faglig høyt nivå.

## Verker oversatt til engelsk

* *The Street-Sweeping Show* (short story)
* *Three Inch Golden Lotus* (1985)
* *The Miraculous Pigtail* (1988)
* *Worlds of Fiction* (1993)
* *Ten Years of Madness: Oral Histories of China's Cultural Revolution* (1996)
* *The Longman Anthology of Short Fiction* (2000)
* *The Tall Woman and Her Short Husband* (short story)

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Feng Jicai hos China Vitae
*
*  Arkivert 23. oktober 2012 hos Wayback Machine.
# Long Yu

| Long Yu |
| --- |
|  |
| Født | 1. juli 1964 (61 år) Shanghai |
| Beskjeftigelse | Dirigent  |
| Embete | * Member of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (13th National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference, 11th National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference)
 |
| Utdannet ved | Shanghai musikkonservatorium |
| Nasjonalitet | Kina |
| Medlem av | American Academy of Arts and Sciences |
| Utmerkelser | Medlem av American Academy of Arts and Sciences Fellow Ridder av Ordre des Arts et des Lettres (2003) Ridder av Æreslegionen (2014) Global Citizen Awards (2015) |
|

---

Long Yu på Commons |

**Long Yu** (kinesisk: 余隆; pinyin: *Yú Lóng*, født 1964 i Shanghai i Kina) er musikalsk leder for Kinas filharmoniske orkester og Guangzhous symfoniorkester.

Yu kom fra en musikerfamilie i Shanghai og fikk sin første musikalske utdannelse av sin bestefar, komponisten Ding Shande. Dette forberedte ham for den høyere musikkutdannelsen ved Shanghai musikkonservatorium og siden ved Hochschule der Kunst i Berlin.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Biografi fra IMG Artists Arkivert 30. april 2008 hos Wayback Machine.
# Zhang Jigang

| Zhang Jigang |
| --- |
|  |
| Født | 25. des. 1958 (67 år) Yuci |
| Beskjeftigelse | Koreograf  |
| Utdannet ved | Beijing danseakademi |
| Nasjonalitet | Kina |

**Zhang Jigang** (forenklet kinesisk: 张继钢; tradisjonell kinesisk: 張繼鋼; pinyin: *Zhāng Jìgāng*; født 25. desember 1958) er en internasjonalt kjent kinesisk koreograf og løytnant i Folkets frigjøringshær. Han har hatt ansvaret for over 300 produksjoner i over 60 land. En av hans største oppgaver var å lede koreografien under Åpningsseremonien for sommer-OL 2008 som fant sted den 8. august 2008.

## Eksterne lenker

* *Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata*
* Thousand Hand Bodhisattva, captured in 2005 at the CCTV Spring Festival, on YouTube
# Tie Ning

| Tie Ning |
| --- |
|  |
| Født | september 1957 Beijing |
| Beskjeftigelse | Skribent, politiker, lyriker  |
| Embete | * Vice Chairperson of the Standing Committee of the National People's Congress
 |
| Parti | Kinas kommunistparti |
| Nasjonalitet | Kina |
| Utmerkelser | Lu Xun Literary Prize for Excellent Novellas (2001; tema for: 2nd Lu Xun Literary Prize) Lu Xun Literary Prize for Excellent Proses and Essays (1998; tema for: 1st Lu Xun Literary Prize) Ridder av Ordre des Arts et des Lettres (2015) |
|

---

Tie Ning på Commons |

**Tie Ning** (kinesisk: 铁凝, født 1957) er en kinesisk forfatter og medlem av det kinesiske kommunistpartis 18. sentralkomite. Hun var varamedlem av den 16. og den 17. sentralkomite.

## Referanser
# Guo Lei

| Guo Lei |
| --- |
| Født | 26. apr. 1982 (44 år) Baoding |
| Beskjeftigelse | Judoka  |
| Nasjonalitet | Kina |
| Sport | Judo |
| Høyde | 175 centimeter |

**Guo Lei** (født 26. april 1982 i Baoding i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk judoka som konkurrerer i klasse 66 kilo. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han røk ut i andre runde.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Guo Lei – Olympedia

* (cn) Guo Lei – Kinas olympiske komité

* (en) Guo Lei – InterSportStats.com

* (en) Guo Lei – JudoInside

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Blåseinstrument

Erkencho
**Blåseinstrumenter** er en gruppe musikkinstrumenter der lyden frembringes ved å blåse luft gjennom instrumentet. De kan inndeles i to undergrupper:

* treblåseinstrumenter, herunder blant annet fløyte, klarinett, obo, saksofon og fagott
* messingblåseinstrumenter, herunder blant annet trompet, trombone, horn (valthorn) og tuba

Et annet bemerkelsesverdig musikkinstrument av denne typen er bukkehornet (også et av de eldste instrumentene av denne typen, dateres tilbake til steinalderen).

## Referanser

## Eksterne lenker

«DigitaltMuseum: Søk: 'Blåseinstrument'».

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Paranoia

**Paranoia** (fra gresk *paranoia*, «vanvidd», av *para-*, «bortenfor, hinsides» og *noos*, «vett, forstand») betegner en tankemessig og følelsesmessig tilstand preget av sterk mistenksomhet. En paranoid person tolker gjerne tilfeldige og for andre uvesentlige eller ikke virkelige hendelser som tegn på forfølgelse eller sammensvergelse. Dette kan ofte føre til feiltolkning av andres intensjoner. Ofte, men ikke alltid, vil paranoia ha et klart psykotisk innhold med åpenbare vrangforestillinger. Paranoia kan inngå i symptombildet ved schizofreni, vrangforestillingslidelse og paranoid personlighetsforstyrrelse. Paranoia er også vanlig ved misbruk av sentralstimulerende og hallusinogene psykoaktive stoffer, og kan forekomme ved noen nevrologiske og nevrokirurgiske tilstander. I dagligtale brukes paranoia oftest synonymt med forfølgelsesvanvidd.

Ordet paranoia kommer fra gresk i betydningen «galskap» (fra *para*, «bortenfor, hinsides» og *noos*, «sinn»), og ble opprinnelig brukt i en bredere betydning enn i nyere tid. I sin opprinnelige klassifikasjon brukte Emil Kraepelin begrepet «ren paranoia» for å beskrive en tilstand med vrangforestillinger, men uten noen åpenbar svikt i intellektuelle evner, og uten noen av de andre kjennetegnene ved «demens praecox», tilstanden som senere har blitt omdøpt til schizofreni.

## Paranoid psykose

Den som lider av forfølgelsesvanvidd opplever i sin psykose at det finnes en ytre konspirasjon, og at det dermed foreligger en åpenbar trussel, og vedkommende forsøker å håndtere situasjonen utfra denne virkelighetsoppfatningen

Paranoide vrangforestillinger kan også inngå i symptomfloraen hos yngre mennesker med schizofreni og borderline-psykose.

## Sykdomsparanoia

Denne formen for paranoia er også kjent som en form for hypokondri. Den paranoide tror at han er syk eller infisert av ulike (fysiske) sykdommer, og søker derfor hjelp for disse innbilte sykdommene, iblant flere ganger i uken. Hypokondri kan dog ha flere årsaker, og derfor er schizofren paranoia ikke den vanligste årsaken til hypokondri.

## Patologisk sjalusi

Sjalusi, eller svartsyke, klassifiseres *noen ganger* som en form for paranoid sykdom, og uttrykker seg ved at den syke er helt overbevist om at partneren er eller vil være seksuelt utro. I ekstreme tilfeller tar sjalusien uttrykk i form av notorisk overbeskyttelse, overvåkning og forfølgelse av partneren. Forfølgelse foreligger virkelig, men det er den syke som forfølger, og som ikke oppfatter det som sykelig å for eksempel skysse kona til jobben om morgenen, og sitte og vente i bilen til det er på tide å kjøre henne hjem igjen på ettermiddagen.

## Diagnose

Siden mennesker har ulike livserfaringer, kan mennesker bli diagnostisert som paranoide selv om de er aldri så sunne. Dette er påvist av psykologen Ståle Einarsen, som har forsket på mobbeofre i arbeidslivet som ofte ikke blir trodd av psykiatrien når de forteller om det de har opplevd.

## Referanser

## Se også

* Galskap
* Hypokondri
* Kverulantparanoia
* Personlighetsforstyrrelse
* Psykopati
* Psykose
* Schizofreni
* Sjalusi
* Vrangforestilling
# Wang Wenjiao

| Wang Wenjiao |
| --- |
| Født | 22. nov. 1933 Surakarta |
| Død | 25. des. 2022   (89 år) |
| Beskjeftigelse | Badmintonspiller, badmintontrener, sakprosaforfatter  |
| Nasjonalitet | Kina Indonesia |
| Medlem av | Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse |
| Utmerkelser | BWF Lifetime Achievement Award (2014) People's Pattern National champion |

**Wang Wenjiao** (kinesisk: 王文教; født 22. november 1933 i Surakarta (Solo) i Nederlandsk Ostindia, død 25. desember 2022 i Beijing i Kina) var en kinesisk badmintonspiller og -trener.

## Bakgrunn

Wang Wenjiao kom fra det kinesiske folkegruppen på øya Java, og hans slekts *jiaxiang* (hjemstavn) i Kina er Nan’an i provinsen Fujian.

Han ble Indonesias stjernespiller i badminton tidlig på 1950-tallet. Ut på 1950-tallet besøkte han Kina som indonesisk badmintonspiller, og bestemte seg for å bosette seg i Kina og bidra til å bygge opp badmintonsporten i forfedrenes hjemland.

## Karriere

Wang Wenjiao ble kinesisk verdensmester i 1957. Ved de kinesiske nasjonallekene i 1959 vant han både individuelt gull og gull i double. I 1962 begynte han som trener, og ble etter hvert trener for det kinesiske herrelandslaget, som under hans ledelse vant blant annet Thomas Cup, Asialekene, og enkeltdisiplinene i verdenscupen.

I 21 år svar han Kinas hovedtrener i disiplinen, og trente en rekke verdensmestere, som Han Jian, Yang Yang, Zhao Jianhua, Xiong Guobao, Li Yongbo, og Tian Bingyi, som i alt vant 56 verdenstitler. Kineserne vant Thomas Cup tre ganger, i 1986, 1988 og 1990, og fem andre verdensmesterskap.

Wang var medlem av den 5. og den 6. kinesiske folks politisk rådgivende konferanse fra 1978 til 1988.

Han gikk i pensjon i 1993.

Wang døde den 25. desember 2022, i en alder av 89 år, av covid-19.

## Referanser

## Eksterne lenker

* badmintoncn.com
# Ragdi

| Ragdi |
| --- |
| Født | august 1938 Biru |
| Død | 6. juni 2025   (86 år) Beijing |
| Beskjeftigelse | Politiker  |
| Embete | * Medlem av Den nasjonale folkekongress (10th National People's Congress, 9th National People's Congress, 8th National People's Congress)
* Vice Chairperson of the Standing Committee of the National People's Congress (2003–2008)
 |
| Utdannet ved | Den sentrale partiskolen til Kinas kommunistparti People's Public Security University of China |
| Parti | Kinas kommunistparti |
| Nasjonalitet | Tibet Kina (1951–) |
| Utmerkelser | Outstanding Contributor of National Unity (2019) |

**Ragdi** eller **Raidi** (1938–2025) var en tibetansk-kinesisk politiker og en av de høyest rangerte etnisk tibetanske politikere i Folkerepublikken Kina.

## Politisk karriere

Ragdi ble medlem av Kinas kommunistiske parti i 1961. Han avanserte under maktkampene under kulturrevolusjonen og ble medlem i revolusjonskomitéen i Nagqu. Til forskjell fra mange andre som gjorde karriere under kulturrevolusjonen ble Ragdi ikke fjernet fra maktposisjonene i 1980-årene men ble i stedet utnevnt til flere viktige poster. Han ble oppgitt å tilhøre den mer radikale fløy innen det lokale tibetanske lederskap og motsatte seg de forsøk på tibetanisering som ble gjort under Hu Yaobangs reformprogram.

I 1993 ble han utnevnt til visepartisekreterær i Tibet og samme år ble han utnevnt til ordførende i den lokale folkekongressen, noe han forble frem til 2003. Mellom 2003 og 2008 var han visepresident i Den nasjonale folkekongressens stående utvalg.

## Noter

## Referanser

## Litteratur

* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows: A History of Modern Tibet since 1947, Columbia University press, New York 1999. ISBN 0231118147.*

## Eksterne lenker

* (en) Ragdi hos China Vitae
* Offisiell biografi Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.

Autoritetsdata
# Deng Yingchao

| Deng Yingchao |
| --- |
|  |
| Født | 4. feb. 1904 Nanning |
| Død | 11. juli 1992   (88 år) Beijing |
| Beskjeftigelse | Politiker, esperantist  |
| Embete | * Chairman of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (1983–1988)
* Deputy Secretary of the Central Commission for Discipline Inspection (1978–1982)
* member of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (1st National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference)
* medlem av Den nasjonale folkekongress (5th National People's Congress, 4th National People's Congress, 3rd National People's Congress, 2nd National People's Congress, 1st National People's Congress)
* medlem av den permanente komité i Den nasjonale folkekongress (3rd National People's Congress, 2nd National People's Congress, 1st National People's Congress)
* standing member of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (1st National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference)
* member of the National Political Assembly (1st National Political Council, 2nd National Political Council, 3rd National Political Council, 4th National Political Council)
 |
| Utdannet ved | Pekinguniversitetet |
| Ektefelle | Zhou Enlai (1925–1976; avslutningsårsak: ektefelles død) |
| Parti | Kinas kommunistparti (1924–1992; avslutningsårsak: død) |
| Nasjonalitet | Qing-dynastiet (–1912; avslutningsårsak: regimeendring) Kina (1949–) Republikken Kina (1912–1949; avslutningsårsak: regimeendring) |
| Medlem av | All-China Women’s Federation |
|

---

Deng Yingchao på Commons |

Deng Yingchao med Zhou Enlai i 1954
Deng (t.h.), med Edgar Snow (t.v.) og Zhou ca. 1938.
**Deng Yingchao** (1904–1992) var forkvinne for Det kinesiske folks politiske konsultative komite fra 1983 til 1988 og medlem av Det kinesiske kommunistparti.

## Liv og virke

Hun hadde slektsbakgrunn fra Guangshan fylke 光山縣 i Henan, skjønt ble født og vokste opp i Guangxi. Hun vokste opp i en fattig familie. Faren døde da hun var svært liten, og moren var alene med henne samtidig som hun studerte medisin og senere arbeidet som lege.

Deng var aktiv som gruppeleder innen Fjerde mai-bevegelsen, og det var i den forbindelsen hun først møtte Zhou Enlai, som senere ble statsminister i Folkerepublikken Kina. De giftet seg 8. august 1925 i Tianjin.

Deng og Zhou fikk ingen egne barn, men adopterte flere foreldreløse barn etter «revolusjonens martyrer». En av dem var Li Peng, som også ble statsminister i Kina.

Deng Yingchao arbeidet for å stanse skikken med fotsnøring.

## Fotnoter

## Referanser

## Eksterne lenker

* Deng Yingchao maleri og foto Arkivert 16. april 2008 hos Wayback Machine.
* Eksterior av minnehallen over Dang og Zhou