Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Sangkor

Guttekor
Et **sangkor** (kalles også gjerne bare for et **kor**) er en gruppe sangere som fremfører sang. Selve utøvelsen kalles gjerne i et fellesbegrep for korsang eller kormusikk.

Ved flerstemt korsang deles sangerne inn etter sitt stemmeleie: sopran, alt, tenor og bass. I mange år var det forbudt for kvinner å synge i kirken, og man benyttet i stedet guttesopraner (sopran) og kontratenorer (alt) for å ivareta de «lysere» stemmene.

Et kor kan synge med eller uten akkompagnement av musikkinstrumenter. Korsang uten akkompagnement kalles a cappella.

Det er skrevet en rekke klassiske og rytmiske verk for korsang.

Sangkor ledes ofte av en dirigent, men i mindre ensembler med færre stemmer, er dette ikke alltid nødvendig.

## Sangkortyper

Det finnes mange ulike kategorier sangkor, men nedenfor står de viktigste typene oppført.

* Pikekor
* Guttekor
* Barnekor
* Ungdomskor
* Damekor
* Mannskor
* Blandet kor (Både dame- og mannsstemmer)
* Kirkekor
* Vokalensemble
* Demenskor

## Eksterne lenker

* (en) Choirs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Ukraine Defense Contact Group

| Ukraine Defense Contact Group |
| --- |
|  |
| Stiftet | 2022 |
| Deltagere | NATO, Den europeiske union, USA, Tyskland, Belgia, Albania, Bulgaria, Canada, Kroatia, Tsjekkia, Danmark, Estland, Frankrike, Hellas, Ungarn, Island, Italia, Latvia, Litauen, Luxembourg, Montenegro, Nederland, Nord-Makedonia, Norge, Polen, Portugal, Romania, Slovakia, Slovenia, Spania, Tyrkia, Storbritannia, Australia, New Zealand, Japan, Sør-Korea  |
|  |

**Ukraine Defense Contact Group** (norsk: Ukrainas forsvarskontaktgruppe), også kalt «Ramsteingruppen» er en vestlig militær sammenslutning av 56 stater, deriblant alle 32 NATO-medlemmer og EU som støtter Ukraina med våpenleveranser og annen assistanse av militær art som reaksjon på Russlands invasjon av landet i 2022.

Gruppen koordinerer den pågående donasjonen av militærhjelp på månedlige møter. Et første møte fant sted mellom 41 land 26. april 2022, og koalisjonen besto av 54 land på tidspunktet for møtet 14. februar 2023.

## Møter

På møtet 20. januar 2023 på Ramstein Air Base, som førte til at gruppen deretter ble referert til som «Ramsteingruppen», støttet alliansen å sende tunge offensive våpen til Ukraina til bruk i en planlagt våroffensiv. Den mulige overføringen av tyskproduserte Leopard 2 stridsvogner fra Polen var et hovedtema på møtet i januar 2023 og i bilaterale diskusjoner etter dette. Tyskland fortsatte å utsette eksporten av stridsvognene til 25. januar 2023, da de kunngjorde at de ville levere 14 av sine egne Leopard 2A6 stridsvogner i takt med at USA leverte 31 M1 Abrams stridsvogner. Innen 25. februar var 71 Leopard 2 stridsvogner formelt forpliktet til levering til Ukraina fra Tyskland (18), Portugal (3), Sverige (10), Polen (14), Spania (10), Norge (8) og Canada ( 8); de fire første ankom Ukraina 24. februar. I tillegg ble et felles tysk-dansk-nederlandsk initiativ kunngjort 7. februar for å levere 100–178 Leopard 1A5 stridsvogner fra FFG- og Rheinmetall-lagrene.

På konferansen 14. februar var hovedtemaet for diskusjonen overføringen av moderne kampfly til Ukraina. De to påfølgende møtene inkluderte å vurdere hvordan man kan finansiere en økning i industriell kapasitet for å bærekraftig erstatte ammunisjon og utstyr sendt til Ukraina i fremtiden.

Møtet 11. oktober 2023 fant sted etter at krigen mellom Israel og Hamas i 2023 hadde startet. Den ukrainske presidenten Volodymyr Zelenskyj deltok, og ble gitt forsikringer om at militærhjelp ville bli opprettholdt, selv om Zelenskyj erkjente at det var usikkerhet. Zelenskyj understreket behovet for luftvern gjennom vinteren.. NBC News rapporterte senere at tjenestemenn på møtet hadde startet konfidensielle samtaler med de ukrainske tjenestemennene om hva de store linjene av mulige fredsforhandlinger kan innebære, ifølge to amerikanske deltakere.

Møtet 23. januar 2024 ble avsluttet uten amerikansk finansiering, bare fra Frankrike og Tyskland i møte med hindringer for finansiering i den amerikanske kongressen.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Ukraine Defense Consultative Group – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* NATO: Relations with Ukraine (en)

Autoritetsdata
# REPowerEU

**REPowerEU** er en plan foreslått av Europakommisjonen, for å avslutte medlemslandenes avhengighet av russisk olje og gass før 2030, som svar på Russlands invasjon av Ukraina i 2022. Planen går ut på

* energibesparelser
* produksjon av ren energi
* diversifisering av landenes energiforsyning

Landene ble 26. juli 2022 enige om å kutte gassbruken med 15 % fra 1. august. Vedtaket gjelder frem til 31. mars 2023.

## Referanser
# Folkeavstemningen om EU-medlemskap i Kroatia 2012

**Folkeavstemningen om EU-medlemskap i Kroatia 2012** var en folkeavstemning som fant sted den 22. januar 2012 i Kroatia. Folkeavstemning omhandlet hvorvidt landet skulle godkjenne medlemskapsavtalen 2011 eller ikke. Medlemskapsavtalen regulerer vilkårene for Kroatias tilslutning til Den europeiske union (EU). Omtrent to tredjedeler (66,27 %) av de stemmeberettigede stemte for medlemskap, mens en tredjedel (33,13 %) stemte imot. Valgdeltagelsen var på 43,51 %, noe som kan sammenlignes med en valgdeltagelse på drøyt 56 % i det kroatiske parlamentsvalget i 2011. Alle partiene i parlamentet gikk inn for et ja i folkeavstemningen.

Opinionsmålinger før folkeavstemningen pekte i retningen av at omtrent to tredjedeler ville stemme for medlemskapet, mens en tredjedel ville stemme imot. Fra regjeringens side var utenriks- og EU-minister Vesna Pusić hovedansvarig for folkeavstemningskampanjen.

## Se også

* Folkeavstemning
* Folkeavtemninger relatert til EU
* Medlemskapsavtalen 2011

## Referanser

Autoritetsdata
# Kosovos nasjonalforsamling

| Kosovos nasjonalforsamling |
| --- |
|  |
| Grunnlagt | 17. februar 2008  |
| Kammer | ettkammers parlament, legislative building  |
| Seter | 120 |
| Møtested | Priština |
| Nettsted |  |
|  |

Kosovos våpen
**Kosovos nasjonalforsamling** (albansk: Kuvendi i Kosovës) er Kosovos lovgivende forsamling. Parlamentet reguleres av «Det konstitusjonelle rammeverket for selvstyre i Kosovo» (*Consitutional framework for provisional self-government i Kosovo*). vedtatt av FNs generalsekretær i 2001.

## Sammensetning og oppgaver

Parlamentet har 120 representanter, hvorav 100 velges gjennom direkte valg. 20 plasser er forbeholdt minoritetene; 10 av plassene går til serberne og 10 til de andre ikke-serbiske minoritetene, uavhengig av hvor mange stemmer de har fått i valget.

Noen av de andre oppgavene til parlamentet er å:

* velge parlamentets president og presidentskap
* godkjenne statsministeren og hans ministre
* gjennomgå og godkjenne internasjonale avtaler

## FNs spesialutsending

FNs spesialutsending til Kosovo kan på visse betingelser oppheve lover gitt av parlamentet.

## Kosovos parlamentsvalg

### 2001-2004

* LDK 47
* PDK 26
* Koalisjonen "Tilbakevendingen" 22
* AAK 7
* Andre 18

### 2004-2007

* LDK 49
* PDK 30
* AAK 11
* SLKM 8
* Andre 22

Midt i perioden ble det stiftet nytt parti av representanter valgt inn for LDK. Det nye partiet har initialene LDD.

### 2007-2010

* PDK 37
* LDK 25
* ARK 13
* LDD 11
* Andre 34

Fra og med 2007 gjelder det en sperregrense på 5 %, med unntak for enkelte minoritetsgrupper.

### Valget i 2010

Valget i 2010 var det første etter Kosovos andre uavhengighetserklæring i 2008. Valget ga følgende resultat for de største partiene:

* PDK: 37
* LDK: 25
* AKR: 13
* LDD-PSHDK: 11
* AAK: 10
* Øvrige: 24

## Referanser

## Eksterne lenker

* Kosovos forsamling engelsk versjon
# Comprehensive Economic and Trade Agreement

Området som omfattes av CETA.
Demonstrasjon mot TTIP og CETA i Berlin i 2015.
**Comprehensive Economic and Trade Agreement,** forkortet **CETA,** er en undertegnet, men per 2016 ikke ratifisert økonomi- og handelsavtale mellom Canada og EU. Europaparlamentet har akseptert avtalen og dermed har EU akseptert den. Avtalen trådte i 2017 midlertidig i kraft i påvente av ratifikasjoner i parlamentene til Canada og EUs medlemsland.

## Historie

De tekniske forhandlingene om CETA foregikk fra 2010 til 2014.

Det var planlagt å undertegne avtalen 27. oktober 2016, men dette ble avlyst. EU-siden manglet på det tidspunktet en tilslutning fra Belgia, da regionen Vallonia ikke hadde akseptert avtalen. Samme dag kom likevel meldingen om at Belgias regjering var blitt enig med Vallonia om et kompromiss, som gjorde en senere undertegning mulig. Parlamentet i Vallonia vedtok 28. oktober med 58 mot fem stemmer å gi sin tilslutning til avtalen. Det var representanter fra de grønne og kommunistene som stemte mot. Belgia kunne dermed gå inn for avtalen, som det siste av EUs 28 medlemmer. De øvrige landene i EU hadde allerede gått inn for avtalen, og enstemmighet var nødvendig for at EU kunne undertegne avtalen med Canada. Avtalen ble undertegnet av Donald Tusk, leder av Det europeiske råd og Canadas statsminister Justin Trudeau 30. oktober 2016. Det gjenstår for Det europeiske råd å behandle saken formelt i sine organer. Europaparlamentet stemte for avtalen i 2017. Den vil tre i kraft når Canada og medlemslandene i EU har ratifisert den.

## Formål og innhold

Formålet med avtalen er å utvikle og styrke forbindelsene mellom de to økonomiene. Et sentralt punkt i avtalen er en forbedret markedsadgang for industrivarer, landbruksprodukter og tjenester, herunder tjenester til offentlige oppgaver.

Frihandelsavtalen vil avskaffe nesten all toll mellom Canada og EU. Det er et formål med avtalen å fjerne såkalte tekniske handelshindringer, ved å lage likelydende lover i begge områder. CETA vil styrke beskyttelsen av den immaterielle eiendomsrett, blant annet ved at området for kopiforbud utvides. Avtalen er ment å verne om kjerneområdene i ILO-konvensjonen og skal motvirke sosial dumping.

## Kritikk

Motstanderne av avtalen hevder at den vil beskytte private selskaper mot offentlige reguleringer.

## Se også

* TTIP

## Referanser
# Europeisk miljøhovedstad

Prisutdeling av europeisk miljøhovedstad i Ljubljana i 2016.
**Europeisk miljøhovedstad** er en pris Europakommisjonen årlig deler ut til en europeisk by som har forpliktet seg til å bedre sin urbane miljøpolitikk. Prisen ble opprettet 22. mai 2008 og for første gang utdelt til Stockholm for 2010. Byer i EU, Island, Liechtenstein, Norge og Sveits med over 100 000 innbyggere kan søke om prisen.

Oslo ble kåret til miljøhovedstad for 2019, i konkurranse med belgiske Gent, finske Lahtis, portugisiske Lisboa og estiske Tallinn. «Miljøhelten Tigra» er den offisielle maskoten i Oslo i 2019.

## Europeiske miljøhovedsteder

* Stockholm (2010)
* Hamburg (2011)
* Vitoria (2012)
* Nantes (2013)
* København (2014)
* Bristol (2015)
* Ljubljana (2016)
* Essen (2017)
* Nijmegen (2018)
* Oslo (2019)
* Lisboa (2020)
* Lahtis (2021)
* Grenoble (2022)
* Tallinn (2023)

## Se også

* Europeisk kulturhovedstad

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) European Green Capital – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Den spanske borgerkrigen fra 1820 til 1823

**Den spanske borgerkrigen fra 1820 til 1823** var en spansk konflikt mellom rojalister og liberale i etterdønningene av Napoleonskrigene. Rojalistene fikk støtte av Frankrike, og monarkiet gikk til sist av med seieren.

Vanstyret til kong Ferdinand VII av Spania, som hadde nektet å godta den liberale grunnloven av 1812, forårsaket mye folkelig uro, spesielt i hæren. Kongen var i ferd med å gjenerobre de spanske koloniene i Sør-Amerika som nylig hadde løsrevet seg da opprøret brøt løs. I januar 1820 gjorde tropper samlet i Cádiz opprør mot uregelmessig lønn, dårlig mat og simpelt losji. De avsatte kommandanten og tok oberst Rafael del Riego som leder, sverget troskap til grunnloven av 1812, og marsjerte til San Fernando med planer om å fortsette til Madrid.

Selv om opprøret ikke var spesielt sterkt godtok Ferdinand grunnloven den 9. mars 1820. En ny liberal tid tok til, men den skulle ikke vare lenge. Revolusjonære liberalere stormet kongens slottet og holdt Ferdinand under en slags husarrest i tre år? I garnisonen i Madrid skjedde et nytt mytteri, og borgerkrig brøt ut i Castilla, Toledo og Andalucía.

Den hellige alliansen (Russland, Østerrike og Preussen) nektet å gi Ferdinand hjelpen han bad om, men ved kongressen i Verona i 1822 ga alliansen mellom de fire landene Storbritannia, Frankrike, Nederland og Østerrike Frankrike tillatelse til å bruke makt for å gjeninnsette det spanske monarkiet. De franske styrkene gikk inn i Spania, erobret Madrid og drev de revolusjonære styrkene til Cádiz og Sevilla. Et slag nær Cádiz den 31. august 1823 tok knekken på dem, og snart hadde franskmennene frigjort Ferdinand og gjeninnsatt ham på tronen. Han tok en uventet brutal hevn på motstanderne sine, forkastet grunnloven av 1812 og gjeninnførte absolutt enevelde i Spania.

## Litteratur

* Walther L. Bernecker: *Spanische Geschichte, Vom 15. Jahrhundert bis zur Gegenwart*. C.H.Beck, München 1999, ISBN 3-406-43311-1
* Hans-Otto Kleinmann: *Zwischen Ancien Regime und Liberalismus (1808-1874)*. In: Peer Schmidt (Hrsg.): Kleine Geschichte Spaniens. Bundeszentrale für politische Bildung, Bonn, 2005. ISBN 3-89331-652-3 S.253-328
# Sankt Gregor den stores orden

Ordenstegn for Sankt Gregor den stores orden
**Sankt Gregor den stores orden** (latin: *Ordo Sancti Gregorii Magnii*) er en pavelig orden. Den ble innstiftet 1. september 1831 av pave Gregor XVI, syv måneder etter at han ble valgt til pave. Ordenen er oppkalt etter pave Gregor I med tilnavnet «den store», pave fra 590 til 604. Ordenen ble innstiftet for å kunne belønne innbyggere i Kirkestaten, særlig slike som ikke var adelige og som dermed ikke ble tildelt *Kristusordenen* eller *Den gylne spores orden*. *Sankt Gregor den stores orden* rangerer etter *Den gylne spores orden*, som den fjerde av de fem ordener i Den katolske kirke.

## Inndeling

*Sankt Gregor den stores orden* var opprinnelig inndelt i tre grader, men med storkorsgraden delt i to klasser, slik at antallet trinn ble fire. Ordenen er senere omorganisert slik at den nå er inndelt i fire grader med betegnelsene:

* Storkors
* Kommandør med stjerne
* Kommandør
* Ridder

## Insignier

Ordenstegnet for Sankt Gregor den stores orden består av et rødemaljert malteserkors med gullkuler. Midtmedaljongen bærer et portrett av Gregor den store. Den er omgitt av en bord med innskriften «S • GREGORIUS • MAGNUS» og en stjerne. Baksiden bærer innskriften «PRO DEO ET PRINCIPE» (*For Gud og Fyrste*). Korset er opphengt i båndet i en grønn laurbærkrans. Når ordenen tildeles for militære fortjenester, byttes kransen ut med et trofé. Ordenstegnet er det samme for alle grader, men er av ulik størrelse og er opphengt i bånd av ulik utforming. Ordensbåndet er rødt med gule kantstriper. Ordensstjernen er i sølv og har grupper av åtte stråler. Det har ordenskorset i midten.

Ordenen har sin egen ordensdrakt med tilhørende fjærhatt. Til uniformen bæres sverd.

|  |
| --- |
|  |
| Ridder | Kommandør | Kommandør med stjerne | Storkors |

## Tildeling

Ordenen ble opprinnelig tildelt både for sivile og militære fortjenester og ble i særdeleshet bruk som belønning for dem som forsvarte kirkens verdslige makt i de italienske statene der kirken også utøvde den verdslige myndighet. Senere har ordenen blitt til en allmenn fortjenstorden, som tildeles for innsats for Den katolske kirke. Tildeling for militære fortjenester er ikke lenger vanlig. Kvinner er siden 1994 tildelt ordenen på lik linje med menn. Nominasjon skjer gjennom det biskopene og behandles av den pavelige nuntius for de respektive land. Nominasjoner sendes så til statssekretariatet i Vatikanet.

## Norske innehavere

Ordenen er også tildelt nordmenn. Et eksempel på en norsk mottagere er pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus, som var innehaver av storkors av Sankt Gregor den stores orden. Diplomat og ambassadør Per Thee Nævdal var også innehaver av ordenen. Lars Roar Langslet ble i 1980 utnevnt til kommandør med stjerne av ordenen. Norges ambassadør til Den hellige stol 2009–2013, Rolf Trolle Andersen, mottok i 2014 storkorset av ordenen.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Alessandra Malesci Baccani: The Knights of The Holy See.

Autoritetsdata
# Dionysius (pave)

| Dionysius |
| --- |
|  |
| Født | ca. 200 Det romerske keiserriket |
| Død | 26. desember 268 Roma, Romerriket |
| Beskjeftigelse | Katolsk prest  |
| Embete | * Pave (259–268)
 |
| Nasjonalitet | Romerriket |
| Dåpsnavn | Dionysius |
| Innsatt | 22. juli 259 |
| Forgjenger | Sixtus II |
| Etterfølger | Felix I |
|

---

Dionysius på Commons*Se også liste over paver* |

**Pave St. Dionysius** var pave fra 22. juli 259 til 26. desember 268.

## Liv og virke

### Bakgrunn

Ifølge tradisjonen var Dionysius av gresk herkomst, men ingen opplysninger om hans fødsler er kjente.

### Prest

Under pave Stefan Is pontifikat (254-57) fremtrådte Dionysius som presbyter i den romerske kirken, og tok som sådan del av striden vedrørende kjetterdåpen. Dette foranlediget biskop Dionysius av Alexandria til å skrive et brev om dåpen, der han beskriver denne Dionysius som en utmerket og lærd mann, forteller Eusebios.

Under pave Sixtus II (257-58) skrev samme biskop av Alexandria til Dionysius angående en viss Lucianus; hvem denne Lucianus er, kjenner man ikke til. Etter at Sixtus II hadde lidt martyrdøden under keiser Valerianus' forfølgelser, stod Pavestolen tom i nesten ett år, mens den voldsomme forfølgelsen gjorde det umulig å velge en etterfølger.

### Pave

Da forfølgelsene var opphørt, ble Dionysius valgt til pave den 22. juli 259.

Noen måneder senere utferdiget keiser Gallienus et toleranseedikt, noe som satte en stopper for forfølgelsene definitivt og gjorde kirkens eksistens lovlig. Dermed kom kirken atter i besittelse av sine eiendommer, helligdommer og gravplasser, og pave Dionysius kunne begyne å reetablere kirkelig orden.

Omkring år 260 skrev biskop Dionysius av Alexandria til Ammonius og Eufranor om sabellianismens feilslutninger, og uttrykte seg då utydelig om *logos* og dets relasjon til Faderen. Anklager ble derfor rettet mot ham overfor pave Dionysius, som lot innkalle til synode i Roma for å behandle spørsmålet. Pave antok i sitt eget og i synodens navn et viktig lærebrev hvori sabellianismen nok en gang ble forsømt, og likeså den oppfatning, som blant annet marconittene hadde, at det guddommlige monarki kunne inndeles i tre distinkte hypostaser, eller at Guds sønn er skapt. Dessuten sendte pave Dionysius et brev til biskop Dionysius der han oppfordret ham til å tydeliggjøre sitt standpunkt i spørsmålet, noe han gjorde i sin *Apologia*.

I pakt med kirkens tradisjon ble pave Dionysius omsorg ustrakt til land langt borte. Da de kristne i Kappadokia gjennomled vanskelige tider under goternes angrep, skrev paven et beklagende brev til kirken i Caesarea og sendte dem en stor sum penger som skulle anvendes til å frikjøpe kristne slaver. Den store synoden i Antiochia, under hvilken Paulus av Samosata ble avsatt, sendte paven et brev om sine beslutninger.

Dionysius ble begravet i den pavelige krypt i Calixtus' katakomber.

## Litteratur

* (de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Dionysius» i *Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon* (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 1318.

## Referanser
# Valentin (pave)

**Valentin** (født i Roma, død 16. september 827) var pave for en kort tid i 827.

Han kom fra Roma og vokste formodentlig opp i Via-Lata-distriktet. I *Liber Pontificalis* fortelles det hva for en from og integrert person Valentin var, og at dette var grunnen til at pave Paschalis I utnevnte ham som ung prest til erkediakon for det romerske diakonat. Denne innflytelsesrike stilling beholdt han også under pave Eugenius II. Etter dennes død den 27. sugust 827 ble Valentin valgt til pave, formodentlig på den påfølgende søndag. Intet er kjent fra hans embedstid, som var meget kort, ikke en gang hvor lang den egentlig var. Man antar at den var på rundt en eller to måneder.

## Litteratur

* Mann, Horace K., *The Lives of the Popes in the Early Middle Ages, Vol. II: The Popes During the Carolingian Empire, 795–858* (1906)
* DeCormenin, Louis Marie; Gihon, James L., *A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth* (1857)

## Kilder

* Artikkelen bygger delvis på oversatt materiale fra Catholic Encyclopedia, Volume XV (1912)

## Eksterne lenker

* (en) Valentinus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# 1757

**1757**
MDCCLVII
◄ **·**
17. århundre
◄ **18. århundre** ►
19. århundre **·**
►

◄ **·**
1730-årene **·**
1740-årene
◄ **1750-årene** ►
1760-årene **·**
1770-årene **·**
►

◄◄ **·**
◄ **·**
1752 **·**
1753 **·**
1754 **·**
1755 **·**
1756
◄ 1757 ►
1758 **·**
1759 **·**
1760 **·**
1761 **·**
1762 **·**
► **·**
►►

| Begivenheter i 1757 |
| --- |
| Dødsfall – Fødsler |
| **Emner** |
| Arkeologi | Filosofi | Konflikt | Kunst |
| Musikk | Vitenskap |
| **Ledere** |
| Statsledere |

1757 i andre kalendere| Gregoriansk kalender | 1757 *MDCCLVII* |
| Ab urbe condita | 2510 |
| Armensk kalender | 1206 ԹՎ ՌՄԶ |
| Kinesisk kalender | 丙子年 (Ild Rotte) 4453 eller 4393     *— til —* 丁丑年 (Ild Okse) 4454 eller 4394 |
| Etiopisk kalender | 1749–1750 |
| Det jødiske året | 5517–5518 |
| Hindukalendere |  |
|  - *Vikram Samvat* | 1813–1814 |
|  - *Shaka Samvat* | 1678–1679 |
|  - *Kali Yuga* | 4857–4858 |
| Iransk kalender | 1135–1136 |
| Islamsk kalender | 1170–1171 |
| Nengō | Hōreki 7 (宝暦７年) |
| Juliansk kalender | Gregoriansk minus 11 dager |
| Koreansk kalender | 4090 |

**1757** (MDCCLV) i den gregorianske kalender var et år
uten skuddag som begynte på en lørdag.

## Begivenheter

### Utlandet

* Rigshospitalet i Danmark grunnlegges som Frederiks Hospital
* Syvårskrigen: Slaget ved Praha
* Syvårskrigen: I slaget ved Kolin led Fredrik II av Preussen sitt første nederlag
* Syvårskrigen: I slaget ved Rossbach seiret Preussen over Frankrike
* Syvårskrigen: I slaget ved Leuthen seiret Preussen over Østerrike
* 2. januar – Storbritannia erobrer Calcutta i India.

### Norge

* 19. september – Bergseminaret etableres på Kongsberg som et av de første høyere tekniske skoler i Europa.

## Fødsler

* 11. januar – Alexander Hamilton, USAs første finansminister (d. 1804)
* 28. februar – Antonio Gabriele Severoli, italiensk kardinal (d. 1824)
* 8. juni – Ercole Consalvi, italiensk kardinal (d. 1824)
* 9. august – Thomas Telford, britisk arkitekt og ingeniør (d. 1834)
* 28. november – William Blake, britisk poet (d. 1827)

## Dødsfall

* 23. juli – Domenico Scarlatti, italiensk komponist (f. 1685)
* 21. august – Johann Samuel König, tysk matematiker (f. 1712)
* 8. september – Just Wiedewelt, dansk billedhugger (f. 1677)
* Ukjent dato – Peder Kinck, norsk prest (f. 1691)

## Statsledere

### Utlandet

* Liste over statsledere i 1757

### Norge

* Monark – Frederik V (1746–1766)
* Visestattholder – Jacob Benzon (1750–1770)

## Priser og utmerkelser

* Copleymedaljen tildeles den britiske vitenskapsmannen Charles Cavendish.

## Eksterne lenker

* (en) 1757 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Autoritetsdata