# Libanon-krigen 2026

| Libanon-krigen 2026 |
| --- |
| Konflikt: Libanon-krigen 2026 |
|  |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 2. mars 2026 |
| Sted | Libanon |

 |
| Stridende parter |
|  Hizbollah |  Israel |

**Libanon-krigen 2026** er en pågående krig som ble utløst 2. mars 2026, da Hizbollah som svar på Israel og USAs angrep på Iran 28. februar, begynte å sende raketter mot mål i Israel. Israel svarte med luftangrep, og 16. mars igangsatte de en bakkeinvasjon. Krigen er en del av den langvarige konflikten mellom Israel og Hizbollah, som del av Midtøsten-konflikten. Israel har drept 2600 i Libanon, har beordret evakuering fra 14 % av landområdet og 1,2 millioner er jaget på flukt. Israel fortsatte operasjonene i Libanon etter at det 8. april ble inngått to ukers våpenhvile med Iran. Natt til 17. april trådte en ti dagers våpenhvile i kraft.

## Bakgrunn

Krigen ble utløst av rakett- og droneangrep fra Hizbollah som svar på Israel og USAs likvidering av Irans øverste leder, ayatollah Ali Khamenei som ble offentlig kjent 1. mars, samt fortsatt israelsk tilstedeværelse i Sør-Libanon og angrep mot gruppen.

I henhold til våpenhvile mellom Israel og Hizbollah 27. november 2024, skulle Israel trekke seg helt ut av Libanon, Libanons forsvar (LAF) skulle deployere i Sør-Libanon, sikre avvæpning av Hizbollah og uttrekning av militsen sør for Litani. Våpenhvilen var i stor grad basert på rammeverket til FN sikkerhetsråds resolusjon 1701 som avsluttet 2006-krigen, UNIFILs nærvær i Sør-Libanon avsluttes i 2026 etter FN sikkerhetsråds resolusjon 2790. Avvæpningen ble trenert, og Israel gjennomførte nesten daglig luftangrep mot Hizbollah-elementer som var i ferd med å gjenoppbygge sin kapasitet. Libanesiske myndigheter unnlot å tvinge gjennom avvæpning av frykt for borgerkrig.

## Tidslinje

Hizbollas rakett- og droneangrep mot et forsvarsmissilanlegg ved Haifa 2. mars ble raskt besvart med israelske luftangrep mot mål i Beiruts sørlige bydeler i tillegg til landets vedvarende angrep i Sør-Libanon, utvidet med angrep mot Baalbek og krav om ytterligere evakuering av sivile fra Sør-Libanon. Hizbollah fulgte opp med angrep på andre forsvarsanlegg, Israel startet bakkeraid mot Hizbollah-installasjoner i Sør-Libanon og ble beskyldt av Human Rights Watch for å angripe landsbyen Yohmor med fosforbomber. Hvitt fosfor er etter humanitær folkerett ulovlig i bruke vilkårlig i boligområder.

16. mars åpnet Israel bakkeinvasjon. Israelske styrker avanserte langs fire akser, mot Khiam, Taybeh, Maroun al-Ras og Naqoura. Bint Jbeil ble et sentralt slagfelt, slik det også hadde vært under 2006-invasjonen.

8. april, samme dag som våpenhvilen med Iran trådte i kraft, utførte Israel omfattende luftangrep mot mål i Libanon som del av operasjon «Eternal Darkness». Innen 10. april hadde Israel drept 2000 i Libanon, 5. mai var tallet økt til 2600.

Fire fire UNIFIIL-soldater ble drept i to angrep fra partene i konflikten 29. og 30. mars. De to første ble drept av en israelsk stridsvognsgranat som traff FN-posisjon 7-1 ved Aadshit al-Qusayr nær Marjayoun. De to andre ble drept av en *roadside*, en IED, mest sannsynlig utplassert av Hizbollah.

Natt til 17. april trådte en USA-forhandlet våpenhvile mellom Israel og Hizbollah i kraft. Israel fortsatte å besette områder i Sør-Libanon og å demolere det de anså som «Hizbollah-struktur». Libanesiske myndigheter oppfordret befolkningen til å avvente retur, men fordrevne libanesere begynte å vende hjem til landsbyer sør i landet. Israel regnet et okkupert belte på inntil 10 km inn i Sør-Libanon, en «gul linje» for å ligge utenfor våpenhvileavtalen, og fortsatte sine operasjoner der. I aksjoner rettet mot Hizbollah i perioden 30. april–4. mai ble 110 libanesere og 17 israelske soldater drept.

2. mai demolerte israelske styrker et sjia helligsted (*husseiniyeh*) og deler av et katolsk nonnekloster og skole i Yaroun. De viste til at de demolerte «terror-infrastruktur» og at det tidligere var blitt skutt raketter fra klosteret, men at de stanset da de ble oppmerksomme på at det var en religiøs struktur. Beskyldninger om militær bruk ble avvist av den katolske kirke i Libanon. Landsbyen hadde vært ubebodd siden Israel delvis utslettet den i 2024-krigen. Vatikanets avis viste til at israelske operasjoner fulgte et liknende mønster i over 50 landsbyer innenfor buffersonen, den såkalte «gule linjen»: De beordrer evakuering og bomber, før bulldosere demolerer hvert hus, hvert objekt «alt historisk minne blir utslettet. Bare et spøkelsesaktig, anonymt landskap er igjen, fratatt sin historie».

## Okkupasjonssone

Etter våpenhvilen i april 2026 utgjorde okkupasjonsstyrken fem divisjoner i en sikkerhetssone av omtrent samme utstrekning som den Israel forlot i år 2000, etter å ha mistet 675 drepte soldater gjennom 18 års okkupasjon. Den erklærte hensikten er å hindre direkte beskytning inn i Israel. Forskjellene består i at denne gangen er alle fastboende fordrevet, med unntak av enkelte kristne samfunn. Alt IDF regnet som «terror-infrastruktur» skulle fjernes, forsvarsminister Katz erklærte at IDF ville rasere alle grenselandsbyene, men IDF insisterte på at det var begrenset til «Hizbollah-infrastruktur» som ofte var lokalisert i sivile hjem. Okkupasjonen ville i mindre grad være basert på stasjonære utposter, og i større grad mobile styrker. Sonen strekker seg ifølge IDF 5–10 kilometer inn i landet, og krysser i et område Litanielven slik at den inkluderer fjellryggen med korsfarerborgen Beaufort.

## Reaksjoner

Libanons statsminister og president fordømte raskt Hizbollahs rakettangrep mot Israel. Regjeringen ba sikkerhetsstyrkene hindre slike angrep og arrestere de ansvarlige.

Norge uttrykte at det var uakseptabelt for Hizbollah å bruke libanesisk territorium til å angripe et naboland. Samtidig viste de til at Israel måtte respektere Libanons suverenitet og advarte mot ytterligere eskalering som en bakkeinvasjon innebar. De minnet om at humanitærrettens krav om å beskytte sivile gjaldt alle parter, alltid. Spania gikk 7. mars ut med en kraftig fordømmelse av de massive angrepene mot Libanon, samtidig som de ba alle parter etterfølge våpenhvileavtalen fra 2024 og resolusjon 1701, og uttrykte støtte til den libanesiske regjeringen og UNIFIL. 15. mars uttrykte Frankrike, Canada, Tyskland, Italia og Storbritannia at de var sterkt bekymret for den eskalerende volden i Libanon, og ba om at Israels bakkeinvasjon ble avverget samtidig som de fordømte Hizbollahs tilslutning til Iran.

1. april 2026 gikk 15 europeiske utenriksministre, Belgia, Estland, Finland, Irland, Island, Italia, Kroatia, Latvia, Luxembourg, Moldova, Norge, Polen, San Marino, Spania og Sverige, ut med en felles erklæring om at de så med sterk bekymring på den fornyede eskaleringen av vold i Libanon. De fordømte sterkt Hizbollahs angrep og krevde avvæpning i tråd med relevante sikkerhetsrådsresolusjoner. De minnet om Israels forpliktelse til å fullt ut overholde internasjonal humanitærrett, og ba om at Hizbollahs angrep og Israels militæroperasjoner måtte stanse. Gruppen uttrykte støtte til den libanesiske regjeringens beslutning om statlig monopol på våpen og dens vedtak 2. mars som forbød all sikkerhets- og militær aktivitet fra Hizbollah, påla LAF å ta hånd om gruppas våpen og krevde at Hizbollah overleverte sitt våpenarsenal til staten. De fordømte alle angrep på UNIFIL.

## Krigsforbrytelser, forbrytelser mot menneskeheten

Hizbollahs er beskyldt for å bryte humanitær folkerett ved å unnlate å skjerme sivile ved sine vilkårlig rakett- og droneangrep inn i Nord-Israel. Human Rights Watch viste til at de brukte eksplosive våpen i befolkede områder uten å advare sivile i forkant.

Israels ødeleggelse av den siste brua over Litani 16. april vurderes som en mulig krigsforbrytelse ved at de systematiske angrepene mot bruer avskjærer strandede sivile sør for elva.

Menneskerettighetsgrupper frykter at Israel utfører domicid, systematisk ødeleggelse av boliger for å gjøre hele områder ubeboelige, som en bevisst fryktskapende strategi i Sør-Libanon etter mønster fra Gaza. De viser til at IDF har demolert hele landsbyer som del av invasjonen som dokumentert i grenselandsbyene Taybeh, Naqoura and Deir Seryan. Israels forsvarsminister har tatt til orde for destruering av alle hus i grenselandsbyer, «i overensstemmelse med modellen brukt i Rafah og Beit Hanoun på Gaza» for å stanse trusler mot lokalsamfunn i Nord-Israel. Israel hevder at de bare destruerer Hizbollah-infrastruktur, mens menneskerettighetsgruppene mener demoleringene kan gå ut over det som er nødvendig av militære grunner og dermed utgjøre krigsforbrytelser.

Genocide Watch varslet om et pågående ecocid og domicid i Libanon, utført av Israel. De viste til bruk av fosfor-ammunisjon mot sivile og vegetasjon. Siden mars 2026 hadde IDF gjort minst 540 hektar jordbruksland ubrukelig, trolig ved bruk av kreftfremkallende glyfosat. Israel har siden 2024 drevet systematisk ødelegging av boliger og bombing av vann- og avløpsinfrastruktur, og har erklært at de vil hindre tilbakeflytting av sivile etter krigen. Tvangsflytting av sivile regnes som en krigsforbrytelse og forbrytelse mot menneskeheten.

## Referanser

Autoritetsdata