Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Chaim Soutine

| Chaim Soutine |
| --- |
|  |
| Født | 13. jan. 1893 Smilavičy (Guvernementet Minsk, Det russiske keiserdømmet) |
| Død | 9. aug. 1943   (50 år) 16. arrondissement (Militæradministrasjonen i Frankrike) Paris (Militæradministrasjonen i Frankrike) |
| Beskjeftigelse | Kunstmaler, kunstner, CAD-tegner, arkitektur  |
| Utdannet ved | École des Beaux-Arts |
| Nasjonalitet | Det russiske keiserdømmet Frankrike |
| Gravlagt | Cimetière du Montparnasse |
|  |
| Felt | malerkunst |
| Periode | Ekspresjonisme |
| Inspirert av | Rembrandt |
| Signatur |
|  |
|

---

Chaim Soutine på Commons |

**Chaïm Soutine** (født 13. januar 1893 i Smilavcy nær Minsk i Tsarrussland, død 9. august 1943 i Paris) var en jødisk maler fra Belarus, den gang en del av det russiske keiserriket. Han har blitt forklart både som en forløper for den abstrakte ekspresjonismen – og som talsmann for den europeiske kunsten som ble laget av Rembrandt, Chardin og Courbet.

Han studerte kunst i Vilnius på kunstakademiet. Sammen med to malervenner flyttet han til Paris i 1913. Han ble etterhvert kjent med bl.a Amedeo Modigliani (1884–1920). Modigliani malte flere portretter av ham – det mest kjente (1917) var på døren til kunsthandleren deres *Léopold Zborowski*. Zborowski holdt også en beskyttende hånd over Soutine under den første verdenskrigen, da han fikk bo i Nice mens kampene pågikk like utenfor Paris.

I 1923 fikk han besøk av den amerikanske kunstsamleren Albert C. Barnes (1872–1951), som kjøpte 60 av verkene hans. Om lag på denne tiden ble naboene plaget av stank fra atelieret. Soutine hadde tatt inn en kalveskrott, og laget malerier som skildret forskjellige stadier av forråtnelse. Inspirasjonen kan ha vært Rembrandts stilleben over samme tema. Lukten ble så ille at gendarmeriet ble innkalt. De fikk en spontanforelesning om viktigheten av kunst framfor hygiene. Ett av bildene fra 1924 ble solgt på auksjon i februar 2006, med forhåndsvurdering på 4,8 mill. engelske pund, og tilslag på 7,8. (Tilsvarer USD 13,8 mill.)

Hovedproduksjonen hans var mellom 1920 og 1929. Han stilte sjelden ut, men høstet gode kritikker når han gjorde det.

Den tyske invasjonen medførte store problemer for personer med jødisk bakgrunn. Jødiske kunstnere var allerede erklært som entartet i Tyskland for flere år siden. Soutine flyttet fra sted til sted, ofte som uteligger. Hans etterhvert sterkt blødende magesår gjorde at han måtte søke behandling, uten at det reddet livet hans, Han er gravlagt på Cimetière du Montparnasse.

## Referanser
# Metamodernisme

**Metamodernisme** er en kulturell utvikling som later til å komme som en reaksjon til postmodernismen. Metamodernisten er i konstant bevegelse mellom modernitetens fremtidsoptimisme og postmodernismens kynisme. Mens postmodernisten gjerne bare tok ifra hverandre ting, setter metamodernisten like mye ting sammen igjen som vedkommende tar dem i fra hverandre. I praksis er utslaget ofte nærmest romantisk og på grensen til sentimentalt.

I likhet med postmodernisten vet nemlig metamodernisten at verden ikke kan reddes, men i motsetning til postmodernisten ser metamodernisten fremdeles et håp, og forsøker, tross alt. Trekk av dette i pop-kulturen ser man for eksempel i James Bond-filmen Casino Royale, hvor hovedpersonen tas ifra hverandre i den forstand at det stilles spørsmål til muligheten for at et slikt menneske kan finnes. I motsetning til 90-tallets filmer fører imidlertid ikke dette til at man gjerne tar hele skrittet ut og gjør ham til et todimensjonalt ikon, i stedet rekonstrueres figuren. James Bond blir gjort følsom, menneskelig, ja -- realistisk. Et annet tegn på denne kulturelle utviklingen finnes i tilbakevendelsen av den britiske TV-seriefiguren Doctor Who som i et romskip formet som en telefonboks reiser rundt i verdensrommet og ordner opp i all slags problemer. Mens TV ble mer og mer postmodernistisk, for eksempel med ironiske Seinfeld, overlevde ikke noe så uskyldig og oppriktig som Doctor Who. Siden seriens gjenopptakelse i 2005 har den imidlertid blitt mer populær enn noensinne, selv i USA hvor den i utgangspunktet ikke var kjent. Også blogging kan ses på som et metamodernistisk fenomen. Grunnlaget for all blogging, internett, sørger for at hver blogger bare er en dråpe i havet. Avstanden til tanken om at det man skriver ikke er særlig mye verd, og at ingen kommer til å bry seg, er kort. Likevel finnes det enorme mengder blogger på nettet hvor folk ikke bare, på tross av det nevnte, velger å åpne hjertet sitt, men som også blir lest.

I norsk samtidslitteratur kan man trekke frem Karl Ove Knausgård som en klart metamodernistisk forfatter. I Min kamp går han for eksempel postmodernistisk nok med på at alt som kan sies også kan motsies, at faste sannheter med andre ord ikke finnes, men uten at det stopper ham fra å la ærligheten være prosjektets hjerte. Et annet eksempel er Tore Renberg som forsøker å fortsette den realistiske litterære tradisjonen på tross av at han er kjent med det moderne prosjekts problematikk, og i sjette bind av Min kamp fortelles det forøvrig også riktignok om hvordan nettopp disse to forfatterne en jul på 90-tallet hadde fått en annonse inn i Dagbladet hvor de hadde skrevet "De nye sentimentalistene ønsker det norske folk en god jul og et riktig godt nytt år". Nysentimentalist er slettes ikke noen dårlig beskrivelse av en metamodernist.

Metamodernismen kan også knyttes til den såkalte alvorsgenerasjonen, og hipster-kultur.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Blogg om metamodernismen

Autoritetsdata
# Johan Barthold Jongkind

| Johan Barthold Jongkind |
| --- |
|  |
| Født | 3. juni 1819 Lattrop |
| Død | 9. feb. 1891   (71 år) La Côte-Saint-André |
| Beskjeftigelse | Kunstmaler, tegner, grafiker, raderer, litograf, akvarellmaler, kunstner  |
| Utdannet ved | Haagsche Teekenacademie |
| Partner(e) | Josephine Fesser Borrhée |
| Far | Gerrit Adrianus Jongkind |
| Mor | Wilhelmina van der Burght |
| Nasjonalitet | Kongeriket Nederlandene |
| Utmerkelser | Royal Prize for Painting |
|

---

Johan Barthold Jongkind på Commons |

**Johan Barthold Jongkind**, født 3. juni 1819., død 9. februar 1891., var en nederlandsk maler og grafiker.

Jongkind var elev hos Andreas Schelfhout og Eugène Isabey, og sto i kontakt med de franske impresjonistene, selv om han i motsetning til disse la stor vekt på komposisjonen. Jongkind skildret hovedsakelig landskapet i hjemtraktene i en stadig mer forenklet og samtidig mer følsom teknologi.

Jongkind var for en stor del virksom i Frankrike og malte sammen med Eugène Boudin på 1860-tallet ved Normandie-kysten. Gjennom kontakter med den unge Claude Monet kom han å spille en viss roll for utviklingen av impresjonismen.

* *River View in France, Possibly near Pontoise* (1855) Rijksmuseum Amsterdam
* *Rouen* (1863)
* *Sailboat in Honfleur Harbour* (1863)
* *Sunset Near Overschie* (1867) Museum Boijmans Van Beuningen
* *The Port of Dordrecht* (1869) Dordrechts Museum
* *The House of Master Adam Billaud at Nevers* (1874)
* *La Ciotat* (1880)

## Referanser

## Eksterne lenker

* (sv) Jongkind, Johann-Bartold i *Nordisk familjebok* (2. utgave, 1910)
# Eva Gonzalès

| Eva Gonzalès |
| --- |
|  |
| Født | 19. apr. 1849 Paris |
| Død | 5. mai 1883   (34 år) Paris |
| Beskjeftigelse | Kunstmaler, modell, pastellist, kunstner  |
| Ektefelle | Henri Guérard |
| Far | Emmanuel Gonzalès |
| Mor | Marie Céline Ragut |
| Søsken | Jeanne Guérard-Gonzalès |
| Nasjonalitet | Frankrike |
| Gravlagt | Cimetière de Montmartre |
| Elev av | Charles Chaplin (maler), Édouard Manet |
| Periode | Impresjonisme |
| Kjente verk | A Box at the Theatre des Italiens |
|

---

Eva Gonzalès på Commons |

*Portrett av Eva Gonzalès*, malt av Édouard Manet i 1869-1870. Bildet hun arbeider med er et av Manets verker. Hun er ikke kledd for å arbeide med maling. Bildet kan sammenlignes med dagens glamourbilder. Framstillingen gjorde det vanskeligere for henne å bli anerkjent som seriøs kunstner.
**Eva Gonzalès** (født 19. april 1849 i Paris, død 6. mai 1883 også i Paris) var en fransk maler som regnes for impresjonist, selv om hun aldri stilte bilder ved deres utstillinge

Eva Gonzalès var datter av en kjent forfatter Emmanuel Gonzalèz. Moren var cellist.

Hun begynte å få undervisning i billedkunst som 16-åring hos en da kjent portrettmaler Charles Chaplin.

Gonzalès ble elev av Édouard Manet i februar 1869. Hun satt også modell for portrettet som illustrerer denne artikkelen. Det var ferdig i mars 1870 og utstilt i Salonen senere samme år og i etterkant av at hun hadde stilt ut sine egne bilder og fått rimelig gode anmeldelser for dem. Manets bilde ble ikke regnet for særlig bra, men den poserende damen i feil antrekk, feil arbeidsstilling og Ikke helt riktig posisjon i forhold til hva hun holdt på med, ble etter dette betraktet med skepsis i forhold til det å lage gode malerier. Trolig var det at hun var kvinne, ung og søt medvirkende til motvinden.

Hun fortsatte å stille bilder til Salonen, og oppnådde etterhvert å bli anerkjent for ten serie bilder i portrettformat med en søster som modell.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Eva Gonzalès – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Eva Gonzalès – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
# Stammesuverenitet

**Stammesuverenitet** i USA viser til den status som føderalt anerkjente amerikanske innfødte stammer har fått som følge av en rekke rettsavgjørelser siden ratifikasjonen av den amerikanske grunnloven. Rettsavgjørelsene danner en doktrine som forutsetter at stammene er «suverene, innenlandsk underordnede nasjoner» (*sovereign domestic dependent nations*).

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Jernbane i USA

Godstog fra BNSF passerer Prarie du Chien, Wisconsin.
**USAs jernbanenett** består pr. 2014 av totalt 293 564 kilometer med normalsporet skinnegang. Det er verdens mest omfattende jernbanenett målt i total sporlengde . Mesteparten av sporene er privateide, og det er først og fremst gods som fraktes av de forskjellige private aktørene. Siden 1983 har alle langdistanse passasjertog i USA blitt kjørt av det føderale selskapet Amtrak. Mange av storbyene har skinnegående kollektivtransport - både over og under bakken. Disse er sjelden tilknyttet det øvrige jernbanenettet.

## Historie

Den første jernbanen i USA åpnet i 1826 og var en industrijernbane i forbindelse med et steinbrudd. Baltimore & Ohio Railroad (B&O) ble som USAs første jernbaneselskap stiftet i 1827. Jernbanene ble bygd av private selskaper og var konsesjonsbelagt. Den første transkontinentale jernbanen ble åpnet i 1869.

Utover 1900-tallet økte privatbilismen i USA, og etter andre verdenskrig begynte selskapene å avvikle ulønnsomme passasjertog.

## Internasjonale forbindelser

USA har direkte forbindelser med Canadas og Mexicos jernbanenett. Flere av USAs jernbaneselskaper - inkludert Amtrak har grensekryssende togtrafikk.

## Referanser

## Kilder

* (en) Railroads and the Making of Modern America, Universitetet i Nebraska
# Blandingsøkonomi

**Blandingsøkonomi** er en økonomisk struktur som innebærer et kompromiss mellom privat (markedsøkonomisk) og statseid (planøkonomisk) industri. Den private virksomheten skjer under betingelser som det offentlige bestemmer.

Blandingsøkonomi er det mest utbredte økonomiske systemet. Grunnen til at det er så vidt utbredt, er at visse markeder vanskelig kan styres av privat sektor, og ønsket om et velferdssamfunn med billigere helsetilbud og skoler. Det finnes områder som ikke kan drives med overskudd, men som er viktige for samfunnet. Det er ingen privat aktør som frivillig ville startet produksjon når det er umulig å gå med overskudd. Dette er gjerne i markeder med naturlig monopol. I en blandingsøkonomi der noe er statlig styrt betaler innbyggerne skatter for at staten skal produsere visse tjenester som ikke hadde vært lønnsomt for det private. Hvis det skulle blitt drevet privat hadde det ført til store kostnader for den enkelte som valgte å bruke disse godene.

## Se også

* Planøkonomi
* Sosialisme
* Markedsøkonomi
* Kapitalisme
* Sosial markedsøkonomi
* Statskapitalisme

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Foreldrepenger

**Foreldrepenger** er en inntekt man mottar under permisjon etter å ha blitt forelder ved fødsel eller adopsjon. I Norge fra 1. juli 2018 kan man motta 100 % av tidligere lønn i 49 uker eller 80 % av tidligere lønn i 59 uker. For å motta foreldrepenger må moren ha hatt pensjonsgivende inntekt i minst seks av de siste ti månedene forut for stønadsperioden. Barnets mor kan starte stønadsperioden fra 12 til 3 uker før termin, og har enerett til de første 6 ukene etter fødselen. Barnets far/medmor har fra 1. juli 2018 rett, men ikke plikt, til å ta ut 15 uker av den totale stønadsperioden (den såkalte fedrekvoten). Disse 15 ukene med permisjon bortfaller dersom de ikke tas ut av faren. Det er også en mødrekvote på 15 uker. Seks av disse må tas umiddelbart etter fødselen. Tre uker før termin er også forbeholdt mor. Foreldrene står fritt til å fordele den resterende perioden med foreldrepenger slik de ønsker.

Dersom barnets biologiske mor er registrert partner og hennes partner adopterer barnet innenfor stønadsperioden, får hun tilsvarende rettigheter som fedre/medmødre.

## Se også

* Fedrekvote

## Referanser

## Eksterne lenker

* NAVs side om foreldrepenger
* Lov om folketrygd, Kapittel 14, II
* Uavhengig informasjonsside om offentlige ytelser ifbm svangerskap, fødsel og adposjon
# Arbeidsskadedødsfall

**Arbeidsskadedødsfall** er i Norge definert som en arbeidsulykke som medfører at den skadede *dør innen ett år*
etter ulykken*.*

Arbeidsulykker med døden til følge på familiebruk og virksomheter i landbruk som ikke sysselsetter
arbeidstakere regnes også som arbeidsskadedødsfall. I tillegg til arbeidstakere inkluderes arbeidsskadedødsfall
blant selvstendig næringsdrivende i den grad Arbeidstilsynet fanger opp disse.

## Se også

* Personskadeforbundet LTN, norsk interesseorganisasjon for mennesker med alle typer skader og deres pårørende

## Eksterne lenker

* arbeidstilsynet.no: *Arbeidsskadedødsfall; Utviklingstrekk og Arbeidstilsynets aktivitet*

Autoritetsdata
# Gyllen fallskjerm

**«Gyllen fallskjerm»** er en kontraktfestet avtale mellom en bedrift og en ansatt, vanligvis en toppleder, som spesifiserer økonomisk kompensasjon dersom hen må forlate sin stilling. Enkelte ganger vil det være krav om at spesielle vilkår må være oppfylt, vanligvis endringer i eierskap av bedriften, for at den gylne fallskjermen skal utløses. Ofte stilles det imidlertid ikke særskilte betingelser ved årsaken til fratredelsen.

De som tilbyr gylne fallskjermer argumenterer med at de tjener flere formål:

1. Det blir enklere å tiltrekke seg og beholde ledere, spesielt i virksomheter der fusjoner forekommer ofte.
2. Det hjelper lederen i å opptre objektivt i forbindelse med bedriftsovertakelser.
3. Det kan hindre uønskede overtakelser ved at kostnadene blir høye.

Motstandere av gylne fallskjermer besvarer dette med:

1. Det er en fare for oppsigelse i alle stillinger, og ledere er allerede godt lønnet
2. Ledere har allerede et betrodd ansvar i virksomheten, og skulle ikke behøve ekstra insentiver for å holde seg objektive.
3. Kostnaden ved gylne fallskjermer utgjør bare en liten prosentandel av overtakelseskostnadene.

Den første kjente bruken av uttrykket «gyllen fallskjerm» daterer seg til 1961, da kreditorer forsøkte å frata Howard Hughes kontrollen i Trans World Airlines (TWA). Kreditorene tilbød Charles C. Tillinghast Jr. en arbeidskontrakt – kalt en gyllen fallskjerm med referanse til beskyttelsen en fallskjerm representerer – med vern mot en temmelig sikker avskjed dersom den anerkjente piloten Howard Hughes skulle klare å opprettholde kontrollen i TWA.

Bruken av gylne fallskjermer økte kraftig på 1980-tallet, som en reaksjon på den store økningen i overtakelser og fusjoner. I Norge kom uttrykket i vanlig bruk rundt 1990.

Ifølge en studie fra 2006 utført av Hay Group, har franske ledere de største gylne fallskjermene i Europa, mens de franske lederlønningene ligger på det europeiske gjennomsnittet.

## Gylne fallskjermer i Norge

Fra 1990 til 2006 ble nærmere 40 avtaler om gylne fallskjermer utløst i Norge. De tre mest lukrative sluttpakkene har gått til:

1. Kjell Almskog som måtte forlate et Kværner i dyp krise i 2001. Dagens Næringsliv har beregnet verdien av sluttpakken og pensjonen til å være 78 millioner kroner.
2. Jens P. Heyerdahl forlot Orkla etter å ha tapt maktkampen mot Stein Erik Hagen i 2000. Sluttpakken hadde en verdi på ca. 42 millioner kroner.
3. Harald Norvik fikk en sluttpakke verd over 28 millioner kroner etter sin avgang fra Statoil i 1999. Etter massiv kritikk sa han fra seg deler av sluttpakken.

## Referanser
# André Lhote

| André Lhote |
| --- |
|  |
| Født | 5. juli 1885 Bordeaux |
| Død | 24. jan. 1962   (76 år) Paris |
| Beskjeftigelse | Kunstmaler, billedhugger, grafiker, kunstkritiker, lærer, grafiker, kunstner, kunsthistoriker  |
| Utdannet ved | école des beaux-arts de Bordeaux |
| Nasjonalitet | Frankrike |
| Gravlagt | Cimetière du Montparnasse |
| Utmerkelser | Ridder av Æreslegionen |
|  |
| Felt | malerkunst gravør billedhuggerkunst |
| Off. nettsted | andre-lhote.org  |
|

---

André Lhote på Commons |

**André Lhote** (1885–1962) var en fransk maler og kunstteoretiker.

## Liv og virke

### Bakgrunn

Han lærte seg treskjæring fra han var tolv år gammel, da faren sendte ham i lære hos en møbelsnekker. Tanken var at han skulle blitt trekunstner. Han begynte på École des Beaux-Arts i Bordeaux i 1898 og studerte dekorativ skulptur til 1904.

Mens han var der, begynte han å male på fritiden. Han dro hjemmefra i 1905 og flyttet inn i sitt eget studio for å vie seg helt til maling.

### Kunstnerisk karriere

Han var influert av Paul Gauguin og Cézanne og holdt sin første enmannsutstilling i *Galerie Druet* i 1910, fire år etter at han hadde flyttet til Paris.

Han startet karrieren som autodidakt og innen den fauvistiske retning, men ble raskt opptatt av kubismen. Den utviklet han på sin egen måte, uten å helt abstrahere figurer og andre elementer i bildene sine. Han var kunstkritiker for *Nouvelle revue française* og ga ut flere avhandlinger om ulike sider ved kunsten.

Ved første verdenskrigs utbrudd ble Lhote innkalt, men ble dimittert i 1917 innen krigsslutt. Han ble deretter med i en kunstnergruppe bestående av kubister med støtte fra Léonce Rosenberg.

Han startet et eget akademi i 1922, og en rekke norske malere var hans elever. Han fikk dermed innflytelse på også den norske malestilen i mellomkrigstiden. Blant elevene var Henrik Finne, Ridley Borchgrevink, Leon Aurdal, Bernt Clüver, Sigurd Danifer, Trygve Torkildsen, Charlotte Wankel, Georg Backer Berg, Nils Krantz, Inger Sitter, Aage Storstein, Alf Krogh Holt, Olav Ansgar Larssen og Olaf Willums. Fra andre land hadde han elever som Else Hertzer, Tamara de Lempicka, Henri Cartier-Bresson, Alf Bayrle, Fred Klein og William Klein, Gerhild Diesner, Oswald Petersen og Wilfried Kirschl.

Lhote er representert i Nasjonalgalleriet.

Han var gift med Marguerite Hayet (1898–1978).

Han ble begravet på Cimetière Montparnasse i Paris.

## Referanser

## Litteratur

* Anatole Jakovsky: *André Lhote*. Denoël, Paris 1947.
* F. Claverie-Garcia: *Catalogue des œuvres d'André Lhote*, Habilitationsschrift (Kunstgeschichte), 1980, Aufbewahrungsort: Bordeaux, Musée des Beaux-arts
* Utstillingskatalog: *André Lhote*, til Musée de Valence, 2003, Paris, Réunion des Musées Nationaux (RMN), ISBN 2-7118-4684-9
# Militærvesen avbildet i kunst

**Militærvesen avbildet i kunst**, er en kunstform som på engelsk kalles «**military art**», og den eksemplifiseres blant annet av
Bayeux-teppets avbilding av slaget ved Hastings i 1066.

At denne kunstformen i Storbritannia ikke hadde kommet så langt som på andre steder i Europa, ble hevdet at W.M.Rossetti («*British painters have never fully grappled with military art* ...»).

Blant kjente *prints* finnes blant annet *Los Desastres de la Guerra* (Serien er fra 1810-1820, av F. Goya).

## Se også

* Stefano della Bella

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Tony Abbott

| Tony Abbott |
| --- |
|  |
| Født | 4. nov. 1957 (68 år) General Lying-In Hospital |
| Beskjeftigelse | Politiker  |
| Utdannet ved |
6 oppføringer
St John's College ved University of Sydney The Queen's College St Patrick's Seminary Sydney Law School University of Sydney University of Sydney Business School

 |
| Ektefelle | Margie Abbott (1988–; bryllupssted: St Ignatius' College) |
| Søsken | Christine Forster |
| Parti | Liberal Party of Australia |
| Nasjonalitet | Australia Storbritannia (–1993) |
| Utmerkelser | Hundreårsmedaljen (2001) Rhodes-stipendiet (1981) Companion av Order of Australia (2020) Storbånd av Den oppadstigende sols orden (2022) |
| Nettsted | www.tonyabbott.com.au  |
| Australias statsminister |
| 18. september 2013-15. september 2015 |
| Forgjenger | Kevin Rudd |
| Etterfølger | Malcolm Turnbull |
| Signatur |
|  |
|

---

Tony Abbott på Commons |

**Anthony John «Tony» Abbott** (født 4. november 1957 i London) er en australsk politiker som var statsminister i Australia fra 2013 til 2015. Han var leder i sentrum-høyre-partiet Liberal Party of Australia. Før han ble statsminister var han opposisjonsleder i Representantenes hus. Abbott ledet Liberal Party til seier i valget 7. september 2013, men ble 14. september 2015 felt av sin egen parlamentsgruppe.

Avbrutt av sine perioder i regjering, satt Abbot i parlamentet fra 1994 frem til 2019, da han tapte setet mot Zali Steggall. I regjeringen til John Howard hadde han flere ministerposter. Fra 1998 til 2003 var han leder for arbeidsdepartementet, under skiftende navn. Fra 2003 til 2007 var han helse- og aldringsminister. Han tok over som leder av partiet i 2009 etter Malcolm Turnbull. Han vant lederstriden med 42 stemmer mot Turnbulls 41. I september 2015 utfordret Turnbull partileder og statsminister Abbott. Turnbull vant med 54 stemmer, mot 44 for Abbott.

Abbot ble i 2020 utnevnt til *companion* av Order of Australia.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) Tony Abbott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* (en) Tony Abbott på Internet Movie Database

* (en) Tony Abbott hos The Movie Database
* Tony Abbott på Facebook

* (en) Tony Abbott på X (tidligere Twitter)
# Den vitruviske mann

*Den vitruviske mann* tegnet av Leonardo da Vinci ca. 1487.
**Den vitruviske mann** eller **Den vitruvianske mannen** (på latin *Homo Vitruvianus*) er en proporsjonsstudie fra en skisseblokk til Leonardo da Vinci fra rundt år 1487. Tegningen viser en naken mannskropp forfra med utslåtte armer og rette bein, innskrevet i en sirkel og et kvadrat.

Motivet illustrerer en tekst av den romerske arkitekten Vitruvius som beskriver relasjoner mellom geometri og menneskekroppens proporsjoner. Høyden til kroppen er beregnet til åtte hoder.

Bildet er et typisk eksempel på kunst i renessansen, hvor det var vanlig å framstille mennesket nakent, etter slik det også var i antikken. Originalen, som måler 34,4 x 25,5 cm, finnes i Gallerie dell'Accademia i Venezia i Italia. Notatene som hører til tegningen er skrevet speilvendt.

*Den vitruviske mann* tegnet av Cesare Cesariano, 1521, til en italiensk utgave av Vitruvius klassiske verk *De architectura*.
## Eksterne lenker

* (en) Vitruvian Man by Leonardo da Vinci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Vitruvian Man (Leonardo da Vinci) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* Den vitruviske mann
* Geometrien i Den vitruviske mann