Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Wang Jingweis regjering

Omtrentlig utstrekning inntil 1940, da Mengjiang formelt (men ikke reelt) tilkom og ble formelt inkorporert som en region.
Statssjef Wang Jingwei skåler med den tyske ambassadør Heinrich Georg Stahmer i 1942.
Slagord til støtte for Wang Jingweis regjering
**Wang Jingweis regjering** i Nanjing i Kina var en marionettregjering som Japan opprettet under den andre sino-japanske krig. Regjeringen bestod fra 1937 til 1945. Offisielt styrte den hele Kina, unntatt de nordlige marionettstatene Manchukuo og Mengjiang, men i praksis hadde regjeringen kun administrasjon av visse provinser av det østlige Kina som lå innenfor de japanske linjer: Jiangxi, Anhui, og de nordlige deler av Zhejiang.

Statssjef var den avhoppede nasjonalistpolitikeren Wang Jingwei, som senere er blitt omtalt som «Kinas *Quisling*». Wang Jingweis regjering fremstilte seg selv som Kinas lovlige regjering, og benyttet det samme offisielle navn (Republikken Kina), samme flagg, emblem, og så videre, som Chiang Kai-sheks regjering (som noe før Nanjings fall vinteren 1937 hadde forflyttet seg til Hankou og så enda lengre inn i landet til Chongqing). Wangs Kina ble imidlertid bare anerkjent av aksemaktene og de japanske lydstatene i det nordlige Kina.

## Litteratur

* David P. Barrett og Larry N. Shyu: *Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation* Stanford University Press 2001
* John H. Boyle: *China and Japan at War, 1937–1945: The Politics of Collaboration*, Harvard University Press, 1972.
* Hsi-sheng Ch'i: *Nationalist China at War: Military Defeats and Political Collapse, 1937–1945*, Ann Arbor: University of Michigan Press, 1982.
* James C. Hsiung og Steven I. Levine (redaktører): *China's Bitter Victory: The War with Japan, 1937–1945* Armonk, N.Y.: M. E. Sharpe, 1992
* Tetsuya Kataoka: *Resistance and Revolution in China, The Communists and the Second United Front*, University of California Press, 1974
* Frederick W. Mote: *Japanese-Sponsored Governments in China, 1937–1945*, Stanford University Press, 1954.

Autoritetsdata
# Archibald Wavell

| Archibald Wavell |
| --- |
|  |
| Født | 5. mai 1883 Colchester |
| Død | 24. mai 1950   (67 år) London |
| Beskjeftigelse | Politiker, offiser, hæroffiser, soldat, generalfeltmarskalk  |
| Embete | * Generalguvernører og visekonger av India (1943–1947)
* medlem av Overhuset (–ukjent)
* Medlem av Det kongelige råd
* Konstabel av Tower (1948–1950)
* Lord Lieutenant of the County of London (1949–1950)
 |
| Utdannet ved | Winchester College Royal Military College, Sandhurst Summer Fields School Staff College, Camberley Command and Staff College |
| Ektefelle | Eugenie Marie Quirk (1915–) |
| Far | Archibald Graham Wavell |
| Mor | Lillie Percival |
| Barn | Archibald Wavell, 2nd Earl Wavell Lady Eugenie Pamela Wavell Lady Felicity Ann Wavell Lady Joan Patricia Quirk Wavell |
| Nasjonalitet | Storbritannia |
| Gravlagt | Beaulieu Abbey |
| Utmerkelser |
31 oppføringer
Kommandør av Æreslegionen Military Cross Storkorsridder av Order of the Bath Øverstkommandant av Legion of Merit Følgesvenn av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden Legionær av Legion of Merit 3. klasse med sverd av Sankt Stanislaus-ordenen Nepals stjerneorden Indias stjerneorden Den britiske Johanniterorden Den indiske imperieordenen 1939–1945 Star Africa Star Legion of Merit Kong Georg Vs jubileumsmedalje Kong Georg VIs kroningsmedalje Nilens orden Det strålende banners orden 1914–15 Star British War Medal Médaille Interalliée 1914–1918 Croix de Guerre Order of the Bath Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden Storkorsridder av Oranje-Nassau-ordenen Det tsjekkoslovakiske krigskorset 4. klasse av Sankt Vladimirs orden Georg Is orden Salomo-ordenen Sølvkors av Virtuti Militari Sankt Stanislaus-ordenen

 |
| Våpenskjold |
|  |
|

---

Archibald Wavell på Commons |

General **Archibald Wavell** (født 5. mai 1883 i Colchester, død 24. mai 1950 i London) var en britisk offiser.

Han hadde erfaring fra den andre boerkrigen i 1903. Under første verdenskrig fikk han ødelagt det ene øyet, men han fortsatte sin militærtjeneste, og da andre verdenskrig brøt ut, var han sjef for de britiske styrkene i Midtøsten.

Han maktet å nedkjempe de italienske styrkene i Afrika, men måtte gi opp da Italia og Tyskland angrep Hellas og han måtte avgi styrker for å kjempe der. Han ble siden flyttet til India, hvor han hadde gjort tjeneste før, og da Japan erklærte krig, fikk han ledelsen av ABDA-kommandoen i 1941. Han fikk imidlertid ikke nok tropper og måtte se Japan erobre Britisk Malaya, Singapore, og Burma. I 1943 ble han visekonge over India, en oppgave han skjøttet med stor forståelse for Indias behov. Han var imot delingen av landet, men da dette ble britisk politikk, la han så godt grunnlag som mulig for å gjennomføre det. I 1947 ble han erstattet av Lord Mountbatten. Han trakk seg da tilbake og bodde i England til han døde i 1950.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Archibald Wavell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Archibald Wavell – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* (en) Archibald Wavell hos Hansards parlamentsdebatter

* (en) Archibald Wavell hos The Peerage
# Harry Hopkins

| Harry Hopkins |
| --- |
|  |
| Født | Harry Lloyd Hopkins 17. aug. 1890 Sioux City |
| Død | 29. jan. 1946   (55 år) New York |
| Beskjeftigelse | Politiker, diplomat, sakprosaforfatter, konsulent  |
| Embete | * USAs handelsminister (1938–1940)
 |
| Utdannet ved | Grinnell College |
| Ektefelle | Louise Gill Macy |
| Far | David Aldona "Al" Hopkins |
| Mor | Anna Mary Hopkins |
| Parti | Det demokratiske parti |
| Nasjonalitet | USA |
| Gravlagt | Hazelwood Cemetery |
|

---

Harry Hopkins på Commons |

**Harry Lloyd Hopkins** (født 17. august 1890 i Sioux City, Iowa, død 19. januar 1946 i New York var en politiker og statstjenestemann fra USA og blant Franklin D. Roosevelts nærmeste medarbeidere. Han var en av hovedarkitektene bak reformprogrammet New Deal og sjef for Works Progress Administration som ble etablert i 1935. Han tjenstejorde som USAs handelsminister 1938–1940.

Hopkins ble uteksaminert 1912 fra Grinnell College. Han var først motstander av USAs deltakelse i første verdenskrig, men endret standpunkt etter da det først hadde skjedd.

Works Progress Administration ble under Hopkins ledelse USAs største arbeidsgiver. Han og Eleanor Roosevelt arbeidet sammen for å forsvare New Deal i offentligheten.

Hopkins etterfulgte i 1938 Daniel C. Roper som handelsminister frem til 1940. Under andre verdenskrig var Hopkins Roosevelts sendebud som forhandler med Winston Churchill. Han fikk ansvaret for Lend-lease-programmet som innebar overføring av råvarer og krigsmateriell til Storbritannia. Hopkins anbefalte at også Sovjetunionen skulle omfattes av programmet, noe Roosevelt godkjente. Hopkins deltok i Jaltakonferansen i 1945.

Hopkins døde i 1946 av magekreft og er gravlagt på *Hazelwood Cemetery* i Grinnell, Iowa.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Miller Center ved University of Virginia
* Political Graveyard
# Tiende armé (USA)

**Tiende armé** (Tenth Army) var en armé i den amerikanske hæren, opprettet i Stillehavskrigen under annen verdenskrig.

Tiende armé ble anført av generalløytnant Simon Bolivar Buckner jr. og deretter generalløytnant Joseph Stilwell da Buckner ble drept av fiendtlig skyts på Okinawa.

Under slaget om Okinawa bestod Tiende armé av XXIV korps fra hæren og V amfibiske korps fra marineinfanteriet.

Okinawa ble den eneste kampanjen som Tiende armé deltok i under annen verdenskrig. Armeen var tiltenkt en rolle i operasjon Coronet, den andre fasen av invasjonen av Japan, men da atombombene ble sluppet over Hiroshima og Nagasaki og Japan overgav seg, var det unødvendig å invadere Japan.

Autoritetsdata
# China Daily

| *China Daily* |
| --- |
|  |
|  |
| Land | Kina |
| Type | Dagsavis, kommunistavis, partiavis, utenlandsk agent, avis |
| Format | Fullformat |
| Grunnlagt | juni 1981; 45 år siden  |
| Eier(e) | Kinas kommunistparti |
| Redaktør(er) | Tang Wensheng |
| Språk | Engelsk |
| Hovedkontor | Beijing |
| ISSN | 0253-9543, 0748-6154, 2045-7995, 2398-8975 |
| OCLC | 8008734 |
| Nettsted | www.chinadaily.com (en) cn.chinadaily.com. (cmn) |
|

---

China Daily på Commons |

**China Daily** (kinesisk: 中国日报) er den første og største engelskspråklige dagsavis i Folkerepublikken Kina, og den eneste engelskspråklige avisen i Kina ved siden av *Shanghai Daily*.

China Daily ble grunnlagt 1. juni 1981, og utkommer i Beijing i et opplag på 300 000 eksemplarer. Avisen trykkes i Beijiing, Shanghai, Guangzhou, Hongkong og New York.

China-Daily-konsernet utgir i alt 11 aviser eller tidsskrifter, blant annet også *21st Century*, *Beijing Weekend*, *China Business Weekly* og *Shanghai Star*.

Innholdet er konformt med Det kinesiske kommunistparti, som også eier konsernet.

## Eksterne lenker

* China Daily (offisiell side)
# Sturmgeschütz III

| Sturmgeschütz III Ausf.G |
| --- |
|  |
| Produsent | Daimler-Benz AG, Alkett, MIAG  |
| Produsert | 10 001 |
| Designer | Daimler-Benz AG  |
| Mannskap | 4 |
| Etterfølger(e) | Sturmgeschütz IV  |
| Tekniske data |
| Lengde | 6770  |
| Bredde | 2950  |
| Høyde | 2160  |
| Toppfart | 40 km/t |
| Motor | Maybach HL120TRM 12-sylinders  |
| Motoreffekt | 300 hk |
| Drivverk | belter |
| Hjuloppheng | torsjonsstenger |
| Vekt | 23900 kg |
| Rekkevidde | 155 km |
| Annet |
| Hovedbestykning | en 7,5cm StuK 40 L/48 kanon |
| Annen bestykning | en 7,92 mm MG34 eller MG42 mitraljøse en 7,92mm MG34 montert koaksialt ( kun på senere eksemplarer ) |
| Pansring | 11 mm til 50 mm |
|

---

Sturmgeschütz III på Commons |

**Sturmgeschütz III** eller **StuG III** var en tysk stormkanon og senere kanonpanserjager fra andre verdenskrig. På slutten av krigen var over 10 500 blitt bygget, noe som gjorde den til det mest brukte tyske kampkjøretøyet.

Den var bygget på chasiss fra stridsvognen Panzer III.

Det norske forsvaret brukte StuG III sammen med Panzer III i etterkrigstiden.

## Eksterne lenker

* «Achtung Panzer!» om StuGIII Arkivert 24. februar 2007 hos Wayback Machine. (engelsk)
* «Lexikon der Wehrmacht» om StuGIII (tysk)

Sturmgeschütz III i Russland i 1942
# Slaget ved Velikiye Luki

| Slaget ved Velikiye Luki |
| --- |
| Konflikt: Andre verdenskrig |
|  Velikiye Luki markert med rødt |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 19. november 1942 - 16. januar 1943 |
| Sted | Velikiye Luki ved den latviske grensen i Russland |
| Resultat | Sovjetisk seier |

 |
| Stridende parter |
|  Tyskland |  Sovjet |
| Kommandanter og ledere |
|  Kurt von der Chevallerie |  Maksim Purkajev |
| Styrker |
| 20 000 ved slagets innledning | 100 000 ved slaget innledning |
| Tap |
| 17 000 | 30 000 |

| Østfronten |
| --- |
| Barbarossa – Finland – Murmansk – Leningrad – Smolensk 1 – Kyiv 1 – Kharkov 1 – Moskva – Krim og Sevastopol – Rzjev – Kharkov 2 – Blau og Kaukasus – Stalingrad – Velikiye Luki – Kharkov 3 – Kursk – Smolensk 2 – Dnepr – Kyiv  2 – Kamenets-Podolsk – Bagration – Lvov-Sandomierz – Lublin-Best – Warszawa – Romania – Ungarn – Wisła-Oder – Berlin – Praha |

**Slaget ved Velikiye Luki** ble utkjempet mellom Tyskland og Sovjetunionen under andre verdenskrig og var den del av kampene på Østfronten. Slaget sto ved den russiske byen Velikye Luki vinteren 1942/43.

## Bakgrunn

Etter Operasjon Barbarossa stabiliserte frontene seg i dette området utover våren 1942. Tyskerne hadde kontroll over byen Velikiye Luki og dette ga dem et brohode over elven Lovat. En viktig jernbane i nord/sør-retning gikk langs elven på vestsiden, bak de tyske linjene. Et myrete område fram til innsjøen Peipus begynte rett nord for byen og dette gjorde det vanskelig for partene å benytte til angrep. Slik ble de sovjetiske styrkene tvunget til å angripe gjennom byen, både for å fjerne det tyske brohodet, og for selv å etablere et på den andre siden av elven, slik at tyskerne ikke kunne bruke jernbanen lenger. Men de tyske styrkene brukte tiden utover sommeren 1942 til å befeste seg kraftig i byen.

## Slaget

I midten av november 1942 igangsatte de sovjetiske styrkene en større offensiv for å ta tilbake byen. Dette var bare noen før dager før den store motoffensiven Operasjon Uranus ved Stalingrad og Velikiye Luki ble omringet på samme måtene. Imidlertid var den tyske befestningen sterk nok til å stå i mot det sovjetiske trykket. Da de sovjetiske styrkene kjempet i retning av bykjernen, lyktes det tyskerne å få inn reserver mot det sovjetiske angriperne for å frigjøre de tyske stillingene inne i byen. Disse forsøkene var imidlertid mislykkede og byen ble tap til Den røde armé og bare en liten del av de tyske styrkene klarte å slå seg ut. Forsvarerne i den østlige delen av byen måtte til slutt overgi seg 16. januar 1943.

## Virkninger

Dette slaget blir kalt «Lille Stalingrad i nord» på grunn av likhetene med det store og mer kjente slaget om Stalingrad som ble utkjempet i den sørlige delen av østfronten.

Autoritetsdata
# Renne

En **renne** er en fordypning eller kløft. En trang renne gjerne kalles gjel, mens en renne som er stor og dyp kalles juv. Et eksempel på en renne er Norskerenna.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Luftherredømme

**Luftherredømme** er tilkjempet kontroll i luftrommet over et landområde, slik at egne tropper kan operere uten å bli utsatt for angrep fra fiendtlige luftstyrker, og egne luftstyrker uhindret kan angripe fiendens bakkestyrker.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Helmuth Groscurth

| Helmuth Groscurth |
| --- |
|  |
| Født | 16. des. 1898 Lüdenscheid |
| Død | 7. apr. 1943   (44 år) Frolovo |
| Beskjeftigelse | Offiser, motstandskjemper  |
| Nasjonalitet | Det tyske keiserrike Weimarrepublikken Nazi-Tyskland |
|

---

Helmuth Groscurth på Commons |

**Helmuth Groscurth** (født 16. desember 1898 i Lüdenscheid i Westfalen i Tyskland, død 7. april 1943 i Frolovo, Sovjetunionen) var en tysk offiser under andre verdenskrig. Han var motstander av nasjonalsosialismen. Han døde av sykdom mens han var i sovjetisk fangenskap.

## Liv og virke

### Bakgrunn

Groscurth var en sønn av den protestantiske pastor Dr. theol. h. c. Reinhard Groscurth (1866–1949), som fra 1902 var *Pastor prim.* ved Liebfrauenkirche i Bremen. Der vokste gutten opp.

### Militær karriere

Han deltok som frivillig i Første verdenskrig fra 1916 og ble etter krigen tatt inn i Reichswehr.

Fra 1935 til 1938 var Groscurth ved utenlandsetterretningsavdelingen i Oberkommando der Wehrmacht, 1939 og 1940 ajef for avdeling *Heerwesen* i Oberkommando des Heeres med graden oberstløytnant. I 1940 kommanderte han en infanteribataljon på Vestfronten.

Groscurth var i 1941 første generalstabsoffiser ved 295. infanteridivisjon. I slutten av august nevnte år, to måneder etter start av *Operation Barbarossa*, Nazitysklands angrep på Sovjetunionen, fikk *Sonderkommando 4a* innen *Einsatzgruppe C* ordre om å skyte 90 jødiske barn i Bila Tserkva i Ukraina. Groscurth protesterte med ettertrykk mot dette og tok utenom kommandokjeden kontakt med feltmarskalk Walter von Reichenau, øverstkommanderende for den tyske 6. armé. Han forlangte at denslags måtte organiseres slik at medlemmer av Wehrmacht slapp å være øyenvitner. For dette ble han ilagt irettesettelse. Von Reichenau viste seg imidlertid uforstående, og mente at barna måtte ryddes av veien. På ettermiddagen den 22. august ble massemordet så gjennomført under *SS-Standartenführer* Paul Blobels befal. En av dem som deltok ved massakren var *SS-Obersturmführer* August Häfner.

I 1942 var Groscurth generalstabssjef for 11. armékorps ved Stalingrad. Etter slaget ved Stalingrad havnet Groscurth i russisk krigsfangenskap, men i april 1943 døde han av flekktyfus.

Etter krigen ble det ved publikasjonen av hans etterlatte papirer klart at han hadde vært en av de medsammensvorne i *Septemberverschwörung*, et planlagt men aldri forsøkt gjennomført militærkupp mot Hitler.

## Bibliografi

* Helmuth Groscurth: *Tagebücher eines Abwehroffiziers, 1938-1940: mit weiteren Dokumenten zur Militäropposition gegen Hitler*. Hrsg. von Helmut Krausnick und Harold C. Deutsch. Stuttgart 1970.

## Referanser

## Litteratur

* Helmuth Groscurth [Jr.]: «Christ, Patriot, Soldat. Aus Herkunft und Leben eines deutschen Offiziers.» I: *Militärgeschichte.* Neue Folge 1, 1991, s. 15 ff. ISSN 0932-0458, ISSN 0940-4163.
* Harald Welzer: *Gärningsmän: hur helt vanliga människor blir massmördare*. Göteborg: Daidalos 2007. ISBN 978-91-7173-265-1
# SMERSJ

| SMERSJ |
| --- |
|  |
|  |
| Type | Etterretningsbyrå |
| Virkeområde | Sovjetunionen  |
| Etablert | 1943  |
| Hovedkontor | Lubjanka  |
| Opphørt | 4. mai 1946 |
|  |

Plakett til minne om ofrene til SMERSJ i Rjazan
**SMERSJ**, **СМЕРШ** (forkortelse for russisk *SMERt' SJpionam* (СМЕРть Шпионам, «Død over spionene»), fullt navn *Главное управление контрразведки СМЕРШ Народного комиссариата обороны СССР*) var sovjetiske kontraspionasjeavdelinger opprettet innen, men ikke som del av, Den røde armé i 1943. Avdelingene hadde tre hovedoppgaver:

1. sikre Den røde armés operasjoner mot angrep i ryggen fra partisaner, sabotører og spioner
2. etterforske og arrestere konspiratører og mytterister, «forrædere, desertører, spioner og kriminelle elementer» ved frontlinjene, og
3. støtte opp under generalstabens strategiske operasjoner.

## Bakgrunn

Virksomheten startet opprinnelig da det 3. februar 1941 da NKVD opprettet slike avdelinger innen hæren og marinen. Da andre verdenskrig brøt ut for Sovjetunionenes del, ved innledningen av Operasjon Barbarossa 22. juni samme år, ble virksomheten igjen reorganisert og flyttet tilbake til NKVD i januar 1942.

## Del av det statlige sikkerhetsapparat

Ettersom utviklingen i krigen flyttet kamphandlingene over på tidligere tysk-okkuperte områder, ble det behov for en annen type virksomhet, da Den røde armé ble mer utsatt for partisanvirksomhet og sabotasje. Den 15. april 1943 ble derfor SMERSJ opprettet med de ovenfornevnte oppgaver. Leder var Viktor Semjonovitsj Abakumov som rapporterte direkte til Lavrentij Berija. Dette viser at virksomheten ble ansett som en del av statens sikkerhet og ikke en del av Den røde armés militære virksomhet.

## Etter andre verdenskrig

I desember 2023 kom Andrey Gurulyov, et russisk parlamentsmedlem og tidligere militær leder, med TV sendte kommentarer som indikerte at Vladmir Putin hadde reaktivert SMERSH og autorisert bruken i russisk-okkuperte regioner i Ukraina.

## Referanser
# Flekktyfus

**Flekktyfus** (fra gresk *typhos*, på norsk: røykfylt, disig), viser til pasientens omtåkede febertilstand (fra gresk τῦφος, "feber") var i tidligere tider en fryktet sykdom med utbrudd som tok livet av tusener, spesielt under kriger og i hungerår. Nå til dags er sykdommen meget sjelden, og forekommer nesten bare blant fattige i visse tropiske høylandsområder.[*trenger referanse*]

Flekktyfus skyldes to arter bakterier, *Rickettsia typhi* eller *Rickettsia prowazekii*. Begge overføres til mennesker gjennom kroppslus og enkelte andre insekter. Sykdommen bryter ut med plutselig høy feber, intens hodepine, indre blødninger og karakteristisk flekket utslett. Dødeligheten stiger med alderen. Utbrudd som skyldes *Rickettsia prowazekii* er vanligvis noe mildere, og forekommer oftest hos eldre mennesker som har blitt smittet som unge.

## Vaksine og forebygging

Et voldsomt utbrudd av flekktyfus var en av årsakene til at Canada gikk tapt for Frankrike, da rundt 10 000 sjøfolk ble smittet og omkom på den franske atlanterhavsflåten i 1757–1758. Flekktyfus fortsatte å ta livet av mange, særlig i Øst-Europa under første verdenskrig. Den første effektive tyfus-vaksinen ble utviklet av den polske zoologen Rudolf Weigl i mellomkrigstiden.
Bedre, billigere og mindre risikable vaksiner ble utviklet under andre verdenskrig.

Det finnes ingen tilgjengelig vaksine i Norge. Sykdommen overføres fra rotter til mennesker gjennom lus. Man blir ikke smittet hvis man unngår å få kroppslus.

## Behandling

Uten behandling kan flekktyfus være dødelig, særlig den epidemiske formen. Hvis sykdommen behandles på et tidlig stadium med antibiotika vil den kunne stanses i nesten alle tilfeller. Alle rickettsia-artene er følsomme for tetrasykliner og kloramfenikol. Førstevalg er doxycyklin.[*trenger referanse*]

## Flekktyfus i dag

Etter andre verdenskrig har flekktyfus-epidemier forekommet i Øst-Europa, Asia, Midtøsten og deler av Afrika. Ifølge Verdens helseorganisasjon dør omtrent 0,2 mennesker av flekktyfus per én million mennesker i året.

Med en verdensbefolkning på rundt 8 milliarder mennesker betyr det omkring 1 600 dødsfall i året.[*trenger referanse*]

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Typhus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Helsemessige forbehold**: Du bør aldri bruke informasjon fra internett, inkludert Wikipedia, som eneste kilde til avgjørelser eller tiltak i helsemessige spørsmål. Ved legemiddelspørsmål bør du rådspørre apotek eller lege, ved helsespørsmål relevant autorisert helsepersonell, og ved dyresykdom bør du rådspørre veterinær. Bruk aldri reseptbelagte legemidler uten etter råd fra lege. Søk råd på apoteket ved bruk av reseptfrie legemidler, kosttilskudd og naturmidler, spesielt om du også bruker reseptbelagte midler. Bruk av flere legemidler samtidig kan gi utilsiktede effekter. |
# Japans nye religioner

The Dai Heiwa Kinen Tō, Fredstårnet, bygd av Perfect Liberty Kyōdan
**Japans nye religioner** (japansk: 新宗教, *shinshūkyō* eller 新興宗教, *shinkō shūkyō*) er nyreligiøse bevegelser som er grunnlagt i Japan. Alle religiøse bevegelser som er grunnlagt siden midten av 1800-tallet inngår i denne benevnelsen; det omfatter derfor en stor variasjon og et stort antall organisasjoner. De fleste av disse er påvirket av tradisjonelle religioner som shintoisme, buddhisme og hinduisme, Vestlig påvirkning innbefatter kristendom, bibelen og skriftene til Nostradamus.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata