# Kongedømmet Hijaz

|  |
| --- |
| **Kongedømmed Hijaz** |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1916–1932** |  |

 |
|  Våpen |
| Plasseringa til {{{kortnavn}}} |
| **Hovedstad** | Mekka |
| **Språk** | arabisk |
| **Religion** | islam |
| **Styreform** | Monarki |
| **Historie** |  |
|  - Grunnlagt | 1916 |
|  - Opphørte | 1932 |

**Kongedømmet Hijaz** (arabisk: مملكة الحجاز‎, *Mamlakat al-Ḥijāz*), også transkribert **Hedjaz**, var en stat i regionen Hijaz vest på Den arabiske halvøy. Landet løsrev seg fra Det osmanske rike i 1916, først ledet av hasjimittene, senere erobret av Abdulaziz ibn Saud og i 1932 konsolidert inn i Saudi-Arabia.

De største byene var Mekka, Medina, Taif, Jidda, Akaba (til 1925) og Tabuk. Gjennom landet strakte den viktige Hijaz-linjen seg, en smalsporet jernbane fra Damaskus via Amman som ble ferdigstilt til Medina i 1908.

## Historie

Landet erklærte sin selvstendighet fra Det osmanske rike etter slaget om Mekka i 1916 under Første verdenskrig. Det skjedde under det britisk-støttede arabiske opprøret der Mekkas sharif, Husayn ibn Ali og hans styrker gjorde opprør mot tyrkerne. Husayns slekt regnet sin nedstamming fra profeten Muhammeds gjennom hans yngste datter Fatima, og siden 900-tallet hadde klanen hatt den sentrale rollen som Mekkas sharif.

Med styrker rekruttert blant beduiner og desertører fra den osmanske armeen, samarbeidet Husayn og hans sønner med andre arabiske opprørere og britiske styrker i Palestina, ledet av general Allenby. Mest kjent blant de britiske sambandsoffiserene var T.H. Lawrence. Landet ble anerkjent ved Sèvres-traktaten i 1920.

Sommeren 1920 kontrollerte Husayns tre eldste sønner store deler av de tidligere osmanske områdene. Eldstesønnen Ali var utsett til å overta Hijaz, Abdullah hadde nylig erklært seg som konge av Irak mens Faysal var konge over Syria og kontrollerte også det meste av Transjordan. Mandatmaktene Frankrike og England så seg ikke tjent med løsningen. Faysal ble kastet fra Syria og fikk i stedet rollen som lydkonge av Irak, mens Abdullah ble emir av Transjordan. For Husayn var dette et svik mot løftene britene hadde gitt under første verdenskrig, slik han tolket det.

Hijaz lå i vedvarende konflikt med nabolandet, Sultanatet Najd, som ble styrt av Abdulaziz ibn Saud. Han hadde i likhet med Husayn blitt oppfordret om å slutte seg til det arabiske opprøret via den britiske offiseren J. Philby. Tidlig på 1920-tallet trakk britene tilbake sine årlige subsidier til Hijaz og etter at også Najd mistet sine subsidier i 1923, falt det siste argumentet for å avstå fra angrep. Etter et militært nederlag frasa Husayn seg 3. oktober 1924 alle sine verdslige titler, og sønnen Ali Ibn Hussein overtok som konge av Hijaz og sharif over Mekka. Mekka falt i desember 1924, og oktober året etter var hele landet erobret. Byen Akaba og omegn ble overdratt til Transjordan. Husayn ble internert på Kypros. Deretter inngikk Hijaz i en personalunion med Najd til 1932, da de fusjonerte og dannet Saudi-Arabia.

Flagget hadde de panarabiske fargene og var likt det senere Palestinas flagg.

## Konger

### Hasjimittene

* Husayn ibn Ali 1916–1924
* Ali ibn Hussein 1924–1925

### Saudiene

* ibn Saud 1926–1932

## Se også

* Det arabiske opprøret
* Hasjimittene
* T.E. Lawrence

## Referanser