# Optisk telegraf

Diagram som viser Chappes system. Stativet har armer som kan settes i ulike posisjoner og danne tegn som er synlige på avstand.
Kopi av optisk telegraf med seks klaffer ved Ålesund Museum. Slike var i bruk i Norge under napoleonskrigene 1808–1814.
Kopi av gammel optisk telegraf ved Tekniska Museet i Stockholm. Kaknästornet i bakgrunnen.
Rekonstruert klaffetelegraf på Torås på Tjøme
Informasjonstavle på Torås på Tjøme
**Optisk telegraf**, også kalt **klaffetelegraf**, er et tidligere telekommunikasjonssystem som formidlet meldinger ved hjelp av semafortegn. Den mekaniske innretningen besto av et stort stativ med bevegelige klaffer eller armer som dannet synlige tegn. Den første kjente ble oppfunnet av franskmannen Claude Chappe i 1792.

De optiske telegrafstasjonene ble plassert på steder der man hadde fri sikt til neste stasjon, for eksempel på høyder i skjærgården. Hver stasjon var et ledd i en kjede og en melding ble gjentatt fra stasjon til stasjon inntil den nådde sluttstasjonen og mottakeren kunne hente den der.

I en rekke europeiske land ble det opprettet optiske telegraflinjer, som tjente både sivile og militære formål. I Sverige var det blant annet en optisk telegraflinje som gikk tvers over landet, fra Göteborg til Stockholm.

## Klaffetelegrafen

Etter Chappes opprinnelige oppfinnelse ble det utviklet en rekke varianter av optiske telegrafsystemer. Ett av disse
ble utviklet av svensken Abraham Niclas Edelcrantz i 1794. Den besto av en mast med ti jernplater. Hver klaff kunne stilles enten horisontalt eller vertikalt. Ti klaffer med to posisjoner hver gir mulighet for 210 = 1024 forskjellige koder som var listet som meldinger i en kodebok. En kunne også angi at en skulle sende bokstavtegn og dermed hele meldinger med fri tekst. Under gode værforhold kunne en melding bli sendt over 200 km på 20 minutter. Klaffetelegrafen fikk stor betydning under Napoleonskrigene.

## Optisk telegraf i Norge

Et tilsvarende system med bare 6 klaffer ble tatt i bruk for militære formål i Norge etter flåteranet i 1807, da faren for krig med både Storbritannia og Sverige truet. Med tre mulige stillinger for hver klaff – oppover, vannrett (usynlig) eller nedover – kunne det sendes 729 ulike signaler, som kunne forstås som bokstaver, tall eller kodete meldinger etter en kodeliste. Den første telegraflinjen anlagt fra Christiania til Fredrikstad i 1808 er vist på kartet nedenfor, tegnet i 1807 av offiserene Juell og Gløersen, som utviklet det norske systemet. Dette var begynnelsen på en østlandsk eller søndenfjeldsk linje. De siste signalmastene på strekket inn mot hovedstaden fantes på Aukeåsen vest for Nærsnes, på «Varden» (åsen opp fra Ildjernet) på Nesodden, og den aller siste helt nord på Nesoddhalvøya. Dette ga opphav til stedsbetegnelsen «Signalen». I 1809 ble det bygget et relé i form av en stokkekonstruksjon med mast på høyden sydvest på øya Nakholmen i Oslos havnebasseng. Telegraflinjen ble senere ført videre til Halden og Hvaler, og vestover til Kristiansand og Bergen og videre nordover.

En vestlandsk linje ble bygget ut sør- og nordover fra Bergen, og en nordenfjeldsk linje ble bygget ut sørover fra Trondheim. Høyestkomanderende i sjøforsvaret Lorens Fisker foreslo i 1808 å opprette en telegraflinje fra Trondheim til Stad. Der skulle den treffe den vestlandske linje og slik få forbindelse til Bergen. Linjen ble bygd fra Trondheim til Kristiansund.

Klaffetelegafen ble avviklet i Norge etter 1814, men var i bruk i Sverige helt til 1881.

## Kulturminner

I 2007 ble det laget kopier av optiske signalstasjoner flere steder i Norge, bl.a.: Risør, Tjøme, Ålesund og Bergen. Kopiene ble konstruert på grunnlag av beskrivelser fra 1807. Mastene var forankret i berggrunnen. En kan finne spor etter denne forankringen på disse lokalitetene, men ingen originale master med klaffer er bevart.

På Varden på Kirkelandet, nær ved signalmasta i Kristiansund, sto en åttekantet vaktbygning med malt kompassrose i taket. En kopi av bygningen står nå på Varden hvor det er værhardt, mens originalen, som tilhører Nordmørsmusea, er plassert på Milnbergan ved Klippfiskmuseet. En kodebok fra den nordenfjeldske linje er bevart, og viser både militære og sivile meldinger.

* Optisk telegraf (klaffetelegraf) tegnet av telegrafbetjent Hans Gløersen under Napoleonskrigene.  Kilde: Harald Rinde: *Et telesystem tar form 1855-1920*, Gyldendal 2005
* «Signalvesenet» sørget i 1807 for en linje av optiske telegrafer mellom Kristiania (Oslo) og Fredrikstad  Kilde: Harald Rinde: *Et telesystem tar form 1855-1920*, Gyldendal 2005

## Se også

* Varde
* Telegraf
* Semafor

## Referanser

## Litteratur

* Rafto, Thorolf (1955). *Telegrafverkets historie 1855-1955* (på norsk). Bergen: John Grieg.

* Eckart Roloff: *Claude Chappe: Ein Abbé macht den Nachrichten Flügel und erfindet die optische Telegrafie - Revolution!* In: Eckart Roloff: Göttliche Geistesblitze. Pfarrer und Priester als Erfinder und Entdecker. Forlag Wiley-VCH, Weinheim 2010. s. 221-234, ISBN 978-3-527-32578-8. 2. utgave 2012 (Paperback), ISBN 978-3-527-32864-2 (tysk)

## Eksterne lenker

* (en) Semaphores – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Kysttelegrafen i Sunnhordland 1808-14
* Den optiska telegrafen fra Uppfinningarnas bok
* Artikkel om Optisk Telegraf i Nordisk familjebok.
* Dokumentasjon om optisk telegraf av Tekniska Museet i Stockholm
* Om den optiske telegraf nordenfjelds
* *Kaptein Ohlsons optiske telegraf. Instruks.* Risør museum Arkivert 11. august 2020 hos Wayback Machine.
* *Signalbok* Arkivert 7. august 2007 hos Wayback Machine.
* Dyrhaug Tore: *Fra vardebål til kysttelegraf*, Njotarøy 2007, Nøtterøy Historielag.