Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Naturalhusholdning

Melking av reinen var en del av den nomadiske samiske reindriftskulturen. Reinen ga samene kjøtt og melk til næring, og skinn, horn og sener til andre formål.  Foto: Fra Sør-Varanger ca 1895, Ellisif Wessel
**Naturalhusholdning** (eller *bytteøkonomi*) er et eksempel på et økonomisk system der borgerne i samfunnet selv produserer det meste av det de trenger selv, og de bruker derfor ikke penger på noe som helst. I et slikt system er ofte jordbruk som er hovednæringen, og de som bor der er stort sett selvforsynt. Enkel byttehandel var den vanligste måten å få tak i ting en trengte, men ikke hadde anledning til å lage selv.

I Norge førte den industrielle revolusjonen, i siste halvdel av 1800-tallet, til en overgang fra naturalhusholdning til pengehusholdning. Pengehusholdning innebærer at man kan kjøpe de varene man trenger. Overgangsperioden mellom jordbrukssamfunnet og industrisamfunnet kalles ofte det store hamskiftet.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (no) «Naturalhusholdning» i *Store norske leksikon*
# Pareto-optimalitet

Pareto-Edgeworth-boks.
**Paretooptimalitet**, eller **paretoeffisiens** (noen ganger kalt **pareto-effektivitet**), er en sosialøkonomisk teori av Vilfredo Pareto.

Pareto-optimalitet er det mest brukte effektivitetsbegrepet i økonomisk teori. Pareto-optimalitet utelukker de realiserbare allokeringer av ressurser som inneholder et visst element av sløsing. I den forstand sier teorien at vi har oppnådd Pareto-optimalitet når man har kommet til et punkt der ressursene er allokert slik at ingen kan få det bedre uten at noen får det dårligere. Hvis altså noen kan få det bedre «kostnadsfritt», det vil si uten at det går ut over noen, kan en allokering ikke være Pareto-optimal. Allokeringer som ikke er Pareto-optimale, utnytter ikke ressursene fullt ut; vi har et element av sløsing som krever en god begrunnelse for at man ikke skal ønske å få sløsingen eliminert. Paretooptimalitet forutsetter at nyttenivået er gitt på forhånd, og at en positiv/negativ endring av faktor x skal samsvare med nyttereduksjon/nytteøkning av faktor y.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Pareto efficiency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Aleksandr Kerenskij

| Aleksandr Kerenskij |
| --- |
|  |
| Født | 22. apr. 1881 Uljanovsk |
| Død | 11. juni 1970   (89 år) New York |
| Beskjeftigelse | Politiker, advokat, revolusjonær, jurist, regjeringssjef, forfatter, parlamentsmedlem, advokatforetak  |
| Utdannet ved | juridisk fakultet, Statsuniversitetet i St. Petersburg |
| Ektefelle | Lydia Tritton (1939–) Olga Kerenskij (–1939) |
| Far | Fjodor Kerenskij |
| Mor | Nadezhda Kerenskaya |
| Søsken | Nadezhda Kerenskaya Elena Kerenskaya Anna Kerenskaya Fyodor Kerensky |
| Barn | Oleg Kerenskij Gleb Kerensky |
| Parti | Det sosialistrevolusjonære partiet Trudoviks |
| Nasjonalitet | Den russiske republikk Det russiske keiserdømmet |
| Gravlagt | Putney Vale Cemetery |
| Ministerformann (statsminister) i den russiske provisoriske regjering |
| 8. juli – 7. november 1917 |
| Forgjenger | Georgij Lvov |
| Etterfølger | Vladimir Lenin (formann for folkekomissærenes råd) |
| Signatur |
|  |
|

---

Aleksandr Kerenskij på Commons |

**Aleksandr Fjodorovitsj Kerenskij** (1881–1970) var en russisk politiker.

Han studerte jus ved universitetet i St. Petersburg. Som advokat var han kjent for å forsvare radikale personer som var anklaget for politisk agitasjon. Kerenskij vokste opp i byen Simbirsk ved Volga der faren var bestyrer for skolen som blant andre Lenin og hans søsken gikk på. Lenins far, Ilja Uljanov, var skoleinspektør for Volga-distriktet og en god venn av Kerenskijs far.

I 1912 ble han med Trudovikene og han ble valgt inn i Dumaen (Parlamentet). I februar 1917 gikk han inn i det Sosialistiske Revolusjonære Parti og var talsmann for å få fjernet tsar Nikolai II. Tsar Nikolaj abdiserte 15. mars til fordel for sin bror Mikhail som avslo å bestige tronen. Etter at tsaren abdiserte 15. mars 1917 gikk Kerenskij inn i den midlertidige regjeringen, først som justisminister, deretter som krigsminister. Kerenskij beskrives som den mest dynamiske personen i den første provisoriske regjeringen, mens Lvov blir beskrevet som svak.

8. juli 1917 overtok han ledelsen av den midlertidige regjeringen etter Georgij Lvov og beholdt makten inntil bolsjevikene overtok makten i oktober. Etter oktoberrevolusjonen klarte han 14. november å flykte gjennom en hemmelig utgang fra sitt skjulested i St. Petersburg til Nord-Russland, deretter til Finland og England. Senere bosatte han seg i Frankrike hvor han drev propaganda mot det kommunistiske styret i Russland. Siste del av sitt liv tilbrakte han i USA hvor han jobbet ved Hoover Institution i California.

Han døde av kreft i New York 11. juni 1970.

## Fotnoter

## Referanser

## Kilder

* Spartacus Schoolnet

## Eksterne lenker

* (en) Alexander Kerensky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Alexander Kerensky – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
* (en) Aleksandr Kerenskij på Internet Movie Database