Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Ţ

T-komma og S-komma øverst, T-cedille og S-cedille nederst.
**Ţ** og **ţ** (*T* med cedille) er den 34. bokstaven i det liviske alfabetet, mellom t og u. Livisk rettskriving baserer seg på latvisk og estisk. Som på latvisk, representerer cedillen palatalisering av grunnbokstaven, så denne bokstaven representerer en ustemt palatal plosiv – [c].

Den kan noen ganger forekomme på rumensk, men dette er feil, siden rumensk benytter seg av bokstaven *Ț* - *t* med komma. I tidlige utgaver av Unicode fantes kun *ţ*, og denne ble derfor brukt i stedet for *ț*. Avhengig av font og innstillinger på datamaskinen kan de to bokstavene se temmelig like ut.

I 1868, foreslo franskmannen Ambroise Firmin-Didot i boken *Observations sur l'orthographe, ou ortografie, française*, at fransk burde adoptere en bokstav *ţ*, siden *t* i mange ord ikke uttales som [t], men som [s]; spesielt i ord fra latin der følges av en *i*. Dette gjelder for eksempel alle ord som slutter med endelsen -*tion* (f.eks. *nation* og *révolution*). Samtidig var det ønskelig å beholde *t*-en som en *t*, slik at ordenes morfologi kunne sees, og det var lettere å se hvilke ord som var beslektet. (For eksempel uttales *t*-en forskjellig *diplomatie* og *diplomatique* ([s] i det første, [t] i det andre; disse ordene kunne da skrives som *diplomaţie* og *diplomatique*. Gitt at *ţ* skal uttales [s] får vi her både en rettskrivning som er mer i tråd med uttalen av ordene, samtidig som vi også ser at ordene har samme rot.) Dette ble imidlertid ikke fulgt opp. En slik bokstav ville vært lik i funksjon til bokstaven ç, der *c* i en posisjon der den vanligvis uttales [k], skal uttales [s], men pga. historisk rettskrivning og morfologi har man beholdt *c*-en.

På norsk har man gjort noe lignende det Firmin-Didot foreslo, ved å endre skrivemåten i slike ord; ord med den latinske endelsen -*tion*, med norsk rettskriving, får i stedet endelsen -*sjon*.

## Noter

## Se også

* Cedille
* Ç – C med cedille
* Ț - T med komma

Autoritetsdata
# Piemontesisk

| Piemontesisk |
| --- |
| Lenga piemontèisa |
|  |
| Brukt i | Italia  |
| Region | Piemonte |
| Antall brukere | 2 000 000 |
| Lingvistisk klassifikasjon | Indoeuropeisk Italisk Romansk Vestromansk Galloromansk Galloitalisk **Piemontesisk** |
| Skriftsystem | det latinske alfabetet  |
| Språkkoder |
| ISO 639-2 | ingen  |
| ISO 639-3 | pms  |
| Glottolog | piem1238  |
|

---

 **Wikipedia på piemontesisk**  Piemontesisk på Wiktionary  |

**Piemontesisk** er et språk som tales av omkring 3 millioner mennesker i Piemonte i det nordvestlige Italia. Språket tilhører den vestlige grenen av nylatinske språk (sammen med fransk, provençalsk og katalansk), i motsetning til italiensk som tilhører den østlige grenen (sammen med rumensk).

Språkkart for området, piemontesisk i oransje
En rekke fremtredende lingvister som Einar Haugen, Hans Göbl, Helmut Lüdtke, George Bossong, Klaus Bochmann, Karl Gebhardt, Guiu Sobiela Caanitz og Gianrenzo P. Clivio betrakter piemontesisk som et eget språk, men i Italia anses det av de nasjonale myndighetene som en italiensk dialekt. Regionen Piemonte anerkjente det i 2004 likevel som «regionsspråk». Det er nært beslektet med de galloitaliske språkene lombardisk, emiliansk-romagnolsk og ligurisk, samt med fransk og provençalsk.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Piedmontese language – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Ultrafiolett astronomi

Et GALEX-bilde av spiralgalaksen Messier 81 i ultrafiolett lys. Foto: GALEX / NASA / JPL-Caltech.
**Ultrafiolett astronomi** er en betegnelse som vanligvis viser til observasjoner av elektromagnetisk stråling ved ultrafiolette bølgelengder mellom ca. 10 og 320 nanometer.

Kortere bølgelengder - fotoner med høyere energi - blir derimot studert ved hjelp av røntgenastronomi og gammaastronomi. Lys på disse bølgelengdene absorberes av jordens atmosfære, så observasjoner på disse bølgelengdene må utføres fra den øvre atmosfæren eller fra verdensrommet.

Målinger av det ultrafiolette linjespektret brukes til å skjelne den kjemiske sammensetningen, tettheten, og temperaturen på det interstellare materiet, samt temperaturen og sammensetningen av varme unge stjerner. Ultrafiolette observasjoner kan også gi viktig informasjon om utviklingen av galakser.

Det ultrafiolette universet ser ganske annerledes enn det kjente universet – stjernene og galaksene – som man ser i synlig lys.
De fleste stjernene er faktisk relativt kjølige objekter som slipper ut mye av den elektromagnetisk strålingen i den synlige delen av spekteret. Ultrafiolett stråling er signaturen til varmere legemer, typisk i de tidlige og sene stadier av deres utvikling.
Hvis vi kunne se himmelen i ultrafiolett lys, ville de fleste stjerner blekne. Vi ville se noen svært unge, massive stjerner og noen veldig gamle stjerner og galakser som vokser seg varmere og produserer stråling med høyere energi nært opp mot deres fødsel eller død. Skyer av gass og støv ville blokkere sikten i mange retninger langs Melkeveien.

Hubble Space Telescope og FUSE er de store romteleskopene som senest har observert det fjerne og det nære ultrafiolette spekteret av himmelen, men andre ultrafiolette instrumenter har fløyet på sonderaketter og romferger.

Vitenskapsmannen Charles Stuart Bowyer er den som vanligvis gis æren for å ha grunnlagt dette forskningsfeltet.

## Ultrafiolette romteleskoper

* (ESRO) - TD-1A
* - Astron-1
* - Astrosat
* - Astronomische Nederlandse Satelliet
* (ESA) - Extreme ultraviolet Imaging Telescope
* - FUSE
* - GALEX
* (ESA) - Hubble Space Telescope
* (ESA) - International Ultraviolet Explorer
* - Orbiting Astronomical Observatory
* - Swift Gamma-Ray Burst Mission

## Referanser
# Fiktivt univers

**Fiktivt univers** er den alminnelige betegnelsen på rammen rundt oppdiktede fortellinger og rollefigurer som omfatter både figurene selv, deres omgivelser og de hendelser som finner sted.

Figurene og hendelsene i en bestemt bok eller film har sitt eget fiktive univers. Vanligvis ventes det at et fiktivt univers skal være konsekvent i dets oppbygning og at selvmotsigelser og ulogiske forandringer ikke skal finne sted. Det er noe som forfatteren eller forfatterne da må sørge for. I lange serier eller verk som er skrevet av flere forfattere, kan det forekomme at enkelte detaljer strider mot hverandre. Når det blir oppdaget, forsøker man gjerne å lage en forklaring.

Science fiction- og fantasy- forfattere har bygd ut fiktive univers der det har vært mulig å gi ut flere bøker i sammenheng. Noen skriver alle sine bind i sammenheng, og får god konsekvens fra første til siste bind. Andre kommer tilbake etter å ha holdt på i år med andre ting, og uoverensstemmelser kan oppstå.

## Kjente fiktive univers og forfattere

* Darkover – skapt av Marion Zimmer Bradley
* Den røde planet – skapt av Edgar Rice Burroughs
* Dorsaiverdenen – skapt av Gordon R. Dickson
* Det parallelle universet i bøkene om Harry Potter – skapt av J.K. Rowling
* Oz – skapt av Lyman Frank Baum
* Pern – skapt av Anne McCaffrey
* Sector General – skapt av James White
* Tidshjulet – skapt av Robert Jordan
* World as Myth – skapt av Robert Heinlein
* Xanth – skapt av Piers Anthony
* Narnia – skapt av C.S. Lewis

## Se også

* Spin-off
* Retcon
* Fanfiction
* Fiktiv kanon
* Waldo
# Pengtoushankulturen

Utbredelsesområde markert i rødt
**Pengtoushankulturen** (forenklet kinesisk: 彭头山文化; tradisjonell kinesisk: 彭頭山文化), datert til 7500–6100 f.Kr., var en neolittisk kultur sentrert for det meste rundt den sentrale Yangtzeregionen i nordvestre Hunan i Kina. Den var i stor grad samtidig med sin nabo i nord, Peiligangkulturen. De to fremste eksempler på Pengtoushankulturen er typefunnstedet i Pengtoushan og det nyere funnstedet i Bashidang.

Det navnegivende funnstedet i Pengtoushan ligger i fylket Li i provinsen Hunan. Dette stedet er så langt det eldste kjente sted for en landsby i Kina. Det ble utgravd i 1988. Dateringen av stedet er vanskelig.

## Referanser
# 1128

**1128**
MCXXVIII
◄ **·**
11. århundre
◄ **12. århundre** ►
13. århundre **·**
►

◄ **·**
1100-årene **·**
1110-årene
◄ **1120-årene** ►
1130-årene **·**
1140-årene **·**
►

◄◄ **·**
◄ **·**
1123 **·**
1124 **·**
1125 **·**
1126 **·**
1127
◄ 1128 ►
1129 **·**
1130 **·**
1131 **·**
1132 **·**
1133 **·**
► **·**
►►

| Begivenheter i 1128 |
| --- |
| Dødsfall – Fødsler |
| **Emner** |
| Vitenskap |
| **Ledere** |
| Statsledere |

1128 i andre kalendere| Gregoriansk kalender | 1128 *MCXXVIII* |
| Ab urbe condita | 1881 |
| Armensk kalender | 577 ԹՎ ՇՀԷ |
| Kinesisk kalender | 丁未年 (Ild Geit) 3824 eller 3764     *— til —* 戊申年 (Jord Ape) 3825 eller 3765 |
| Etiopisk kalender | 1120–1121 |
| Det jødiske året | 4888–4889 |
| Hindukalendere |  |
|  - *Vikram Samvat* | 1184–1185 |
|  - *Shaka Samvat* | 1049–1050 |
|  - *Kali Yuga* | 4228–4229 |
| Iransk kalender | 506–507 |
| Islamsk kalender | 521–523 |
| Nengō | Daiji 3 (大治３年) |
| Juliansk kalender | 1128 *MCXXVIII* |
| Koreansk kalender | 3461 |

## Fødsler
# Jaroslav I av Kyiv

| Jaroslav I av Kyiv |
| --- |
|  |
| Født | 978 Kyiv |
| Død | 20. feb. 1054   Vysjhorod (Kyivriket) |
| Beskjeftigelse | Politiker  |
| Embete | * Fyrste av Kyiv (1019–1054)
* fyrste av Kyiv (1016–1018)
* Grand Prince of Novgorod (1010–1034)
* Prince of Rostov (987–1010)
 |
| Ektefelle | Ingegjerd Olofsdatter Anne de Novgorod |
| Far | Vladimir I |
| Mor | Rogneda av Polotsk (hypotese, kildeforhold: formodentlig) |
| Søsken | vis
10 oppføringer
Predslava Vladimirovna Maria Dobroniega av Kyiv Pramislava Sviatoslavna Vysheslav Vladimirovich Mstislav of Chernigov Izyaslav of Polotsk Vsevolod Vladimirovitch Boris Gleb of Murom Stanislav av Smolensk |
| Barn | vis
11 oppføringer
Ellisiv av Kyiv Anastasia av Kiev Anna av Kyiv Iziaslav I av Kiev Svjatoslav II av Kyiv Vsevolod I av Kyiv Igor Yaroslavich Volodymyr Jaroslavytsj Ilja Jaroslavič Vjatsjeslav Jaroslavytsj Agatha, Edvard den landflyktiges hustru (hypotese) |
| Nasjonalitet | Kyivriket |
| Gravlagt | St. Sofia-katedralen |
| Våpenskjold |
|  |
|

---

Jaroslav I av Kyiv på Commons |

**Jaroslav I** (ukrainsk: Ярослав, russisk: Ярослав [jaraslaf], kristennavn: *Georg*, norrønt: *Jarizleifr*, kalt **Jaroslav den vise**; født 978, død 20. februar 1054) var storfyrste av Kievriket fra 1019 til 1054. Han var sønn av Vladimir I og Rogneda av Polotsk (noen kilder sier Anna av Bysants).

Etter sin fars død i 1015 kjempet Jaroslav lenge mot sine brødre om tronen, og søkte støtte i Sverige. Med hjelp fra væringene erobret han Kyiv i 1019. Under hans styre blomstret kirken, kulturen og den militære makten markant. Under Jaroslavs styre ble den første lovboken for riket utgitt, *Russkaja pravda*.

Jaroslav var gift med den svenske prinsessen Ingegjerd Olofsdatter som var opprinnelig lovet bort til Olav den hellige. På sine eldre dager gikk hun i kloster, og ble helgenkåret som den hellige Anna av Novgorod.[*trenger referanse*] Jaroslav og Ingegerd var vertskap for Olav den hellige og hans følge da de dro i eksil til Kievriket, før Olav returnerte til Norge og falt i slaget ved Stiklestad.

Hans datter Elisaveta Yaroslavna, eller Ellisiv av Kyiv som hun kalles i norsk tradisjon, ble gift med kong Harald Hardråde.

Den ukrainsk-amerikanske historikeren Serhii Plokhy støtter den teori at representanter for den ukrainske gresk-katolske kirke, som trakk seg ut av Kyiv sammen med de tyske okkupanter høsten 1943, ikke bare tok med seg ikonet til Nikolaj den store fra St. Sophia-katedralen, men også beinene til Jaroslav; disse kan derfor ligge i den ukrainske *Holy Trinity Cathedral* i Brooklyn i New York City.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Yaroslav I, Grand Prince of Kyiv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Zemskij sobor

*Zemsky sobor*, av Sergej Ivanov
**Zemskij sobor** (russisk: зе́мский собо́р, omtrent «landsmøte») var navnet på de russiske stenderforsamlingene på 1500- og 1600-tallet. Forsamlingen besto av representanter fra alle stendene, unntatt de livegne. Forsamlingen møttes ikke regelmessig, men ble ved behov sammenkalt av tsaren, patriarken eller bojardumaen.

*Zemskij sobor* oppsto med utviklingen av den russiske enhetsstaten, svekkelsen av bojar-aristokratiet, styrkingen av lavadelens politiske makt og framveksten av byborgerskapet.

Den første *zemskij sobor* trådte sammen i 1549, i regjeringstida til Ivan IV «den grusomme». Denne forsamlingen besto av representanter for geistlige og godseiere. Fra 1560-årene deltok også representanter for de forretningsdrivende, kjøpmannstanden og håndverkerne. I 1598 valgte *zemskij sobor* Boris Godunov til tsar og i 1613 Mikhail I.

Med framveksten av eneveldet mistet *zemski sobor* sin funksjon og forsvant tilslutt.

Som kuriositet kan nevnes at den japansk-kontrollerte provisoriske Amur-regjeringen i 1922 sammenkalte en *zemskij sobor* som valgte storfyrst Nikolaj Nikolajevitsj Romanov til «tsar».

## Litteratur

* С.Л. Авалиани. "Литературная история земских соборов". Odessa, 1916.
* Земские соборы The encyclopedia Brockhaus and Efron, Moscow, 1993.
# Den polsk-russiske krig (1792)

| Den polsk-russiske krig i 1792 |
| --- |
| Konflikt: Polens tre delinger |
|  Framrykninger under Den polsk-russiske krig i 1792 |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 1792 |
| Sted | I de østre og midte delene av Polen-Litauen |
| Resultat | Russisk seier. Polens andre deling |

 |
| Stridende parter |
|  Polen-Litauen |  Det russiske keiserdømmet Targowica-konføderasjonen |
| Kommandanter og ledere |
|  Józef Poniatowski  Tadeusz Kościuszko  Jan Henryk Dąbrowski  Józef Judycki  Hertugen av Württemberg (til 1. juni) |  Mikhail Kresjetnikov  Mikhail Kakhovskij |
| Styrker |
| 51 000 infanteri 19 000 kavaleri 200 kanoner | 97 700 soldater |
| Tap |
| Ukjent | Ukjent |

**Den polsk-russiske krig i 1792** var en krig mellom Det polsk-litauiske samveldet og Tsar-Russland med Targowica-konføderasjonen.

Den 3. mai 1791 hadde den polsk-litauiske kongen Stanisław August Poniatowski vedtatt en ny konstitusjon for det polsk-litauiske samveldet, og denne avskaffet valgkongedømmet, liberum veto og livegenskapet. Motstanderne av denne var organisert i Targowica-konføderasjonen, med støtte fra Russland. Disse ønsket å hindre at konstitusjonen trådte i kraft, og 18. mai 1792 gikk en russisk styrke på 97 700 mann over grensen uten krigserklæring. Kongen Stanisław August Poniatowski var i stand til å mobilisere rundt 70 000 mann som var lojale til ham og den nye konstitusjonen.

Kongeriket Preussen var polsk-litauisk alliert, men brøt alliansen da krigen ved innledningen av krigen og den prøyssiske kommandanten av hæren i Storhertugdømmet Litauen, Hertugen av Württemberg nektet å kjempe mot de russiske styrkene og ble avsatt 1. juni.

Kongens nevø Józef Poniatowski ble øverstkommanderende på den polsk-litauiske siden, og vant 18. juni en større seier mot en langt større styrke i et slag ved byen Zieleńce i dagens Ukraina. De trakk seg deretter tilbake til elven Bug, og kjempet der under ledelse av Tadeusz Kościuszko et større slag ved Dubienka, ut at dette fikk noen klar vinner.

Den polsk-litauiske sak ble imidlertid tapt da kongen selv sluttet seg til Targowica-konføderasjonen. Dette førte da til Polens andre deling, men også til Kościuszko-oppstanden året etter.
# J2000.0

**J2000.0** er en epoke som benyttes innen astronomien. Desimalen **0** betyr at det refereres til begynnelsen av året.

Den er den eksakte julianske dagen 2451545.0 TT (Terrestrial Time) eller 12.00 den 1. januar 2000. Dette tilsvarer 1. januar 2000 11.58.55,816 UTC.

Etter som stjernenes rektascensjon og deklinasjon endres konstant på grunn av jordaksens presesjon (og for nærliggende stjerner også egenbevegelsen) spesifiserer astronomer alltid en posisjonsbestemmelse med en spesifikk epoke. Den tidligere epoken i allment bruk var B1950.0-epoken.

## Se også

* Astrometri

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Horisont

Horisont.
Horisont vid havet.
**Horisonten** (fra gresk *orizein*, å begrense) linjen som skiller jorden fra himmelen. Mer presist er det linjen som deler alle retninger du kan se i inn i to kategorier, det som er på jorden og det som ikke er det. Mange steder er den *sanne horisonten* blokkert av trær, bygninger, fjell og lignende. Skillet mellom himmel og jord blir da kalt den *synlige horisonten*.

Når man er på et skip på havet er den sanne horisonten helt tydelig. Historisk sett har avstanden til den synlige horisonten vært svært viktig, da den representerte den maksimale avstanden for kommunikasjon før utviklingen av radio og telegrafen. Selv i dag, når piloter ikke bruker instrumentflyvning, er den synlige horisonten viktig. Piloten bruker da en teknikk hvor vedkommende bruker forholdet mellom flyets nese og horisonten for å styre flyet.

I astronomien er horisonten det horisontale planet (gjennom øynene) til den den som ser. Her er det altså ikke en synlig linje, snarere et punkt som ligger i 0° vinkel fra tilskueren.

## Avstanden til horisonten

Tre typer horisont.
Avstanden *d* i kilometer til den sanne horisonten på jorden er omtrent

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0

hvor *h* er øynenes høyde over bakken i meter. Eksempler:

* Står du på bakken (0 meter over havnivå) med øyehøyde *h* = 1,70 m vil horisonten være 4,7 km unna.
* Står du i et tårn på 100 m (over havnivå) vil horisonten være 36 km unna.

For å beregne avstanden til et tårn, en skipsmast eller et fjell som synes over horisonten, legg til avstanden til horisonten for objektets høyde. For eksempel, hvis du står på bakken med *h* = 1,70 m kan du se, om været tillater det, toppen av et 100 meter høyt tårn på 4,7 + 36 ≈ 41 kilometers avstand.

## Horisontens krumning

Fra et punkt litt over bakken vil horisonten fremstå som litt buet. Det geometriske forholdet mellom denne synlige krumningen, WIKINIUM\_MATH\_PH\_2 , observasjonshøyden *h* og jordens radius *R* er:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_4
På grunn av refraksjon av lyset i atmosfæren vil allikevel krumningen se mindre ut enn den i realiteten er.

## Horisont og arkitektur

Dersom større byggverk har store og lange utvendige deler som trapper og lignende, slik en finner ved pyramidene og Akropolis vil konstruksjonen følge horisontlinjen til en viss grad, slik at midten av trappen er noe høyere enn hjørnene. Legges trappen som en rett linje fra hjørne til hjørne, vil det menneskelige synet oppfatte linjen som buet. Den «henger ned» på midten.

## Horisont som kunstnerisk virkemiddel

Også større naturskildringer, spesielt større sjømotiver gir horisonteffekter, der kunstnerne bevisst gjør valg både når det gjelder enten å kompensere eller legge inn elementer som fjerner virkningen. Et større skip midt i bildet vil fange oppmerksomhet og lede blikket vekk fra horisonten, som ellers kan brytes med regnbyger eller øyer, holmer og skjær.

Hvor en legger horisontlinjen i et bilde er også med på å bestemme perspektivet, og har stor betydning for bildets endelige uttrykk.
# Liste over Abkhasias presidenter

| Abkhasias president |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| **Sittende Badra Gunba** siden 19. november 2024 |
| Type | president |
| Virkeområde | Abkhasia |
| Terminlengde | 5 år |
| Etablert | 26. november 1994 |
| Første embetsholder | Vladislav Ardzinba 1994–2005 |
| Flagg |
|  |
| Nettsted | www.abkhaziagov.org |
|  |

**Liste over Abkhasias presidenter** omfatter statslederne i Abkhasia siden utbryterrepublikken erklærte seg selv som selvstendig i 1992. Abkhasia er en selverklært republikk som bare er anerkjent av fem av FNs medlemsland: (Russland, Nicaragua, Venezuela, Nauru og Syria), og to ikke-anerkjente stater (Sør-Ossetia og Transnistria). Abkhasia betraktes av resten av verden som en del av Georgias territorium.

Etter Sovjetunionens oppløsning kom det til væpnet konflikt mellom Georgia og den da georgiske provinsen Abkhasia i 1992-1994 som endte med at det ble etablert et styre i Abkhasia med *de facto* kontroll over sitt territorium. Vladislav Ardzinba var som parlamentets leder statsoverhode fra 23. juli 1992 til presidentembetet ble innført fra 26. november 1994.

| Nr. | Navn (født–død) | Bilde | Regjeringstid | Parti/Anm. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| fra | til |
|  |
| 1 | Vladislav Ardzinba (1945–2010) |  | 26. november 1994 | 12. februar 2005 | Uavhengig, leder for parlamentet 23. juli 1992 til 26. november 1994 |
| 2 | Sergei Bagapsh (1949–2011) |  | 12. februar 2005 | 29. mai 2011 | Forent Abkhasia |
| 3 | Alexander Ankvab (1952–) |  | 29. mai 2011 | 1. juni 2014 | Aitaira, Fungerende president fra 29. mai til 26. september 2011 |
| 4 | Valeri Bganba (1953–) |  | 1. juni 2014 | 25. september 2014 | Uavhengig |
| 5 | Raul Khajimba (1958–) |  | 25. september 2014 | 12. januar 2020 | Forum for nasjonal enhet i Abkhasia |
| 6 | Valeri Bganba (1953–) |  | 13. januar 2020 | 23. april 2020 | Uavhengig |
| 7 | Aslan Bzhania (1963–) |  | 23. april 2020 | 19. november 2024 | Uavhengig |
| 8 | Badra Gunba (1982–) |  | 19. november 2024 | *sittende* | Uavhengig. Fung. president 19. november 2024-2. april 2025 |

## Referanser

Autoritetsdata
# Ahmed Ouyahia

| Ahmed Ouyahia أحمد أويحيى |
| --- |
|  |
| Født | 2. juli 1952 (73 år) Iboudraren |
| Beskjeftigelse | Politiker, diplomat  |
| Utdannet ved | El Idrissi High School École nationale d'administration |
| Søsken | Laifa Uyahya |
| Parti | Democratic National Rally (1997–) Front de libération nationale |
| Nasjonalitet | Algerie |
| Algeries statsminister |
| 6. august 2017–11. mars 2019 |
| Forgjenger | Abdelmadjid Tebboune |
| Etterfølger | Noureddine Bedoui |
| 23. juni 2008–3. september 2012 |
| Forgjenger | Abdelaziz Belkhadem |
| Etterfølger | Abdelmalek Sellal |
| 5. mai 2003–24. mai 2006 |
| Forgjenger | Ali Benflis |
| Etterfølger | Abdelaziz Belkhadem |
| 31. desember 1995–15. desember 1998 |
| Forgjenger | Mokdad Sifi |
| Etterfølger | Smail Hamdani |
|

---

Ahmed Ouyahia på Commons |

**Ahmed Ouyahia** (født 1952) er en algerisk politiker som har vært Algeries statsminister fire ganger, senest fra 2017 til 2019. Før han ble statsminister hadde han en karriere som diplomat og han har fungert som justisminister. Han var en av grunnleggerne av det politiske partiet RND.

Ouyahia sluttet seg til Utenriksdepartementet i 1979 og ble tildelt den afrikanske Affairs Department. I 1980 ble han sendt som rådgiver for utenrikssaker til ambassadør i Algerie i Elfenbenskysten, hvor han tjenestegjorde frem til 1982. Han ledet det afrikanske institutt frem til 1991, da han ble sendt som Algeries ambassadør i Mali fra 1992 til 1993. Der hjalp han i 1992 med å forhandle frem en fredsavtale i det maliske Tuareg-opprøret mellom den stridende maliske regjeringen Alpha Oumar Konaré og Azawad Tuareg-bevegelsen. I april 1994 ble han utnevnt som statsråd og direktør av president Liamine Zéroual.

I desember 1995 ble Ouyahia nominert som statsminister og holdt denne stillingen til desember 1998 da han trakk seg etter valget av Abdelaziz Bouteflika til presidentskapet i Algerie. Den økonomiske tilstanden til Algerie på slutten av 1990-tallet, samt en bølge av streiker innenfor den offentlig sektor bidro sterkt til hans økende upopularitet som statsminister og hans resignasjon i desember 1998. I tillegg anklaget opposisjonen at parlamentarikere sammen med Ouyahia hadde fikset valget i 1997.

I 2000 ble Ouyahia valgt inn som leder av partiet National Rally for Democracy (RND) som han tidligere hadde hjulpet til med å grunnlegge. Etter noe fremtredende engasjement i forskjellige internasjonale diplomatiske møter tidlig i 2008 var Ouyahia igjen blitt tildelt rollen som statsminister av Bouteflika den 23. juni 2008.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Algeria – Encyclopaedia Britannica
* Ahmed Ouyahia, or Ahmed Ouyahya (prime minister of Algeria)
* BBC NEWS | World | Africa | Algeria strikes deal with Berbers