# George P. Shultz

| George P. Shultz |
| --- |
|  |
| Født | 13. des. 1920 New York |
| Død | 6. feb. 2021   (100 år) Stanford |
| Beskjeftigelse | Samfunnsøkonom, militært personell, diplomat, universitetslærer, politiker, gründer  |
| Utdannet ved | Princeton University Massachusetts Institute of Technology Dwight-Englewood School Woodrow Wilson School of Public and International Affairs |
| Doktorgrads- veileder | Douglass V. Brown |
| Ektefelle | Charlotte Mailliard (1997–) |
| Parti | Det republikanske parti |
| Nasjonalitet | USA |
| Gravlagt | Dawes Cemetery |
| Medlem av | * American Academy of Arts and Sciences
* Mont Pelerin Society
 |
| Utmerkelser | vis
14 oppføringer
Presidentens frihetsmedalje (1989; deles ut av: Ronald Reagan) Democracy Service Medal Storbånd av Paulowniablomstenes orden California Hall of Fame (2010) Rumford-prisen (2008) Sylvanus Thayer Award (1992) Distinguished Fellow of the American Economic Association Æresdoktor ved Keio-universitetet Medlem av American Academy of Arts and Sciences Fellow Æresdoktor ved Universitetet i Beijing (2007) Honorary Officer of the Order of Australia (2011) Årets person i Financial Times (1982) Annenberg Award for Excellence in Diplomacy New Jersey Hall of Fame (2023) |
| USAs arbeidsminister |
| 1969–1970 |
| Regjering | Nixon |
| Forgjenger | W. Willard Wirtz |
| Etterfølger | James D. Hodgson |
| USAs finansminister |
| 1972–1974 |
| Regjering | Nixon |
| Vara | Richard Nixon |
| Forgjenger | John Connally |
| Etterfølger | William E. Simon |
| USAs utenriksminister |
| 1982–1989 |
| Regjering | Reagan |
| Forgjenger | Alexander Haig |
| Etterfølger | James Baker |
| Signatur |
|  |
|

---

George P. Shultz på Commons |

**George Pratt Shultz** (1920–2021) var en amerikansk republikansk politiker. Han var USAs arbeidsminister 1969–1970, finansminister 1972–1974 og utenriksminister 1982–1989.

## Liv og virke

### Bakgrunn

George Shultz var eneste barn av Margaret Lennox (født *Pratt*) og Birl Earl Shultz. Han vokste opp i Englewood i New Jersey. Oldefaren til George Shultz innvandret fra Tyskland til USA.

Shultz tok i 1942 bachelorgrad i nasjonaløkonomi ved Universitetet i Princeton og tjenestegjorde fra 1942 til 1945 i United States Marine Corps, der han ble artillerioffiser og fikk graden kaptein. I 1949 tok han doktorgrad ved Massachusetts Institute of Technology (MIT) innen faget industriell økonomi.

### Tidlig karriere

Shultz underviste ved MIT fra 1948 til 1957, med et avbrudd 1955-1956, da han tilhørte president Dwight D. Eisenhowers råd for økonomiske rådgivere som senior stabsøkonom. I 1955 ble han professor ved MIT. I 1957 vekslet han over til *University of Chicago Graduate School of Business* som professor for industrirelasjoner. Fra 1959 til 1960 var han rådgiver for State Department, det amerikanske utenriksministerium. I 1962 ble han dekan ved University of Chicago. Fra 1961 til 1972 tilhørte Shultz komiteen for yrkesmessig personalpolitikk.

### Politisk karriere

### Arbeids- og finansminister under Nixon

Fra 1969 til 1970 var han arbeidsminister i president Richard Nixons administrasjon, og så ble han direktør for Office of Management and Budget. Fra mai 1972 til mai 1974 var han finansminister.

I 1974 gikk han ut av regjeringen og ble direktør i Bechtel Group. Fra januar var Shultz dens president. President Ronald Reagan gjorde ham til formann for gremiet for uavhengige økonomiske eksperter.

### Utenriksminister under Reagan

George Shultz med Eduard Sjevardnadze, 1987
Den 16. juli 1982 ble han kalt av Reagan til etterfølger av Alexander Haig som utenriksminister. Som *Dove* («due») i uentikspolitikken hadde han i økende hyppighet sammenstøt med *Hawks* («haukene») i Reagans kabinett. Særlig kjent ble han for sin avstandtagen fra «våpen mot-gisler»-operasjonen som senere ble kjent som Iran-Contras-affæren.

I Midtøsten oppfordret han Israel og dets arabiske naboer om å gå med på Reagan-planen i oktober 1982 auf. Etter selvmordsbombingen mot den amerikanske hovedforlegning i Beirut mot de amerikansk-fransk-italienske fredsstyrker (MNF), med 241 døde amerikanske soldater og 58 døde franske fallskjermjegere i oktober 1983, framla han en Libanon-avtale som inneholdt israels tilbaketrekning fra Libanon. I juni 1985 oppnådde han en ikkemilitær utgang på gisselaffæren i Libanon.

Shultz var en ledende pådriver for en amerikansk invasjon i Nicaragua. I 1983 sa han for den amerikanske kongressen: «Vi må skjære ut den nicaraguanske kreftbyll». Han gjorde det gang på gang klart at USA aktet å hindre Nicaragua i å «eksporterer revolusjonen til sine nabostater». Han avviste enhver forhandling med Daniel Ortegas nicaraguanske regjering.

I mars 1985 bestrebet han seg sammen med sitt sovjetiske motstykke Eduard Sjevardnadze om å begrense våpenopprustningen og å få gjenopptatt nedrustningssamtalene mellom USA og Sovjetunionen; dette førte i 1987 til en nedbygging av de atomare mellomdistanseraketter.

Shultz flankert av senere utenriksministre Pompeo og Rice, 2020.
### Etter politikken

Da Reagans presidenttid var omme den 20. januar 1989 forlot Shultz State Departement for å bli professor ved Stanford University i California. Men han forble en av det republikanske partis strateger. Han var rådgiver til George W. Bush under hans valgkamp i 2000. Han støttet derimot ikke Donald Trumps presidentkandidatur i 2016.

## Hedersbevisninger

I 1989 fikk Shultz Presidentens frihetsmedalje, og i 1992 ble han tildelt Seouls fredspris.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) George P. Shultz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Treas.gov – George P. Shultz (1972–1974) – Biografien til Shultz hos U.S. Department of the Treasury.