Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tangutisk

**Tangutisk** (tangutisk: 𗼇𗟲; tradisjonell kinesisk: 西夏语, pinyin: Xī Xià Yǔ, ordrett «det vestlige Xiaspråket») er et gammelt nordøstlig Tibeto-burmansk språk som en gang ble snakket i Xixia-riket, eller det tangutiske imperium. Det blir klassifisert som et qiangisk språk, som omfatter nordlige og sørlige qiangiske språk og the Rgyalrongspråk.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Den statlige kommisjon for etniske anliggender

**Den statlige kommisjon for etniske anliggender** (kinesisk: 国家民族事务委员会, pinyin: *Guójiā Mínzú Shìwù Wěiyuánhuì*) i Folkerepublikken Kina er et regjeringsorgan som er ansvarlig for relasjonene mellom den kinesiske regjering og Kinas etniske minoriteter.

Den er understilt Folkerepublikken Kinas Statsråd.

## Formenn

| № | Navn | Etnisitet | Tiltredelse | Fratredelse |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Li Weihan | han | Oktober 1949 | September 1954 |
| 2 | Ulanhu | mongolsk | September 1954 | Januar 1975 |
| 3 | Yang Jingren (杨静仁) | hui | Mars 1978 | Januar 1986 |
| 4 | Ismail Amat (司马义.艾买提) | uyghur | Januar 1986 | Mars 1998 |
| 5 | Li Dezhu (李德洙) | koreaner | Mars 1998 | Mars 2008 |
| 6 | Yang Jing | mongol | Mars 2008 | 16. mars 2013 |
| 7 | Wang Zhengwei | hui | 16. mars 2013 | (sittende) |

## Eksterne lenker

* Hjemmeside - State Ethnic Affairs Commission Arkivert 11. august 2007 hos Wayback Machine.
# Internet Assigned Numbers Authority

| Internet Assigned Numbers Authority |
| --- |
|  |
| Stiftet | 1980-årene |
| Land | USA  |
| Hovedkontor | Los Angeles |
| Formål | Tilgang, sensur, demokrati, digitale skiller, digitale rettigheter, informasjonsfrihet, nettnøytralitet, personvern, sosiologi, styring av internett  |
| Grunnlegger(e) | Jon Postel  |
| Daglig leder | Jon Postel (–1998) Joyce K. Reynolds (1998) |
| Eier | ICANN |
| Nettsted | www.iana.o (en) |
|  |

**Internet Assigned Numbers Authority** (IANA) er en organisasjon som fører tilsyn med forvaltningen av
IP-adresser, toppnivådomenenavn og *Internet protocol code points*. I begynnelsen besto IANA av en person, Jon Postel.

IANA delegerer lokal forvaltning av IP-adresser til *Regional Internet Registries (RIRs)*. Hver RIR
forvalter adresser for en del av verden. Samla utgjør disse en del av *Numbers Resource Organization* som er
et organ som skal representere felles interesser.

IANA delegerer forvaltningen av IPv4-adresser til de ulike RIRene i større biter (typisk /8 eller mer). Hver
RIR forvalter adresseblokkene etter egne bestemmelser. Typisk fungerer det på den måten at forvaltningen av
adresser blir delegert videre til ISPer som får tildelt mindre blokker av adresser som /19 og /20.

Det er også et system for delegering og forvaltning av IPv6-adresser, men det er lite konkurranse om
IPv6 adresseblokker siden tilgjengeligheten på adresser er mye større enn etterspørselen.

IANA er under kontroll av ICANN, men den endelige kontrollen over DNS rot-sona er det det amerikanske næringsdepartementet som har.[*trenger referanse*]

Den 1. oktober 2016 utløp avtalen med National Telecommunications and Information Administration og IANAs funksjoner utføres heretter av Public Technical Identifiers.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) Internet Assigned Numbers Authority – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Internet Corporation for Assigned Names and Numbers
* U.S. Department of Commerce Arkivert 6. mai 2021 hos Wayback Machine.
# Siloaminskripsjonen

Siloam-inskripsjonen
Transkripsjon av teksten.
Skisse av vanntunnelen fra 1884, munningen sør på tegningen.
**Siloaminskripsjonen** er en innskrift påtruffet i 1880 i Siloamkanalens munning.

Den er trolig blitt innhugget av en av de arbeiderne som deltok i tunnelbyggingen på kong Hiskias tid. Den underjordiske Siloamkanalen munnet ut i Siloamdammen. Derigjennom ble det ført vann fra den utenfor Jerusalems bymur på Kidrondalens vestre side belliggende Gihonkilden. Innskriften omtaler hvordan de to fra tunnelens begge ender borrende arbetslagene møttes, og hvordan vannet strømmet frem gjennom den ferdige tunnelen.

Den utgjør et utenfor Bibelen ytterst sjeldent eksempel på hebraisk språk. Den er skrevet med gammelhebraisk skrift, en lokal variant av det fønikiske alfabet, og er derfor av betydning for kunnskapen om det hebraiske alfabets historie.

Det var skolegutten Jacob Eliahu som oppdaget innskriften, Han var adoptivsønn av norskfødte Anna Spafford og amerikanske Horatio Spafford, som sammen hadde grunnlagt American Colony litt nord for Gamlebyen i Jerusalem.

## Litteratur

* Conder, C.R. (1882), "The Siloam Tunnel", *Palestine Exploration Fund Quarterly Statement*, pp. 122–31.
* Guthe, H. (1890). «Das Schicksal der Siloah-Inschrift». *ZDPV*. 1878-1945. Deutscher Palästina-Verein. 13 (13): 286–288. JSTOR 27928587.
* Lemche, Niels Peter (1998). *The Israelites in History and Tradition*. Westminster John Knox Press. ISBN 9780664227272.
* Puech, E. (1974), "L'inscription du tunnel de Siloie", **RB** 81, pp. 196–214
* Sayce, A. (1881), "The Inscription at the Pool of Siloam," *Palestine Exploration Fund Quarterly Statement* 13.2 (April 1881): 69–73 (editio princeps)
* Sayce, A. (1881), "The Ancient Hebrew Inscription Discovered at the Pool of Siloam in Jerusalem," *Palestine Exploration Fund Quarterly Statement* 13.3 (July 1881): 141–154.
* Sayce, A.; Conder, C.R.; Taylor, Isaac; Beswick, Samuel & Sulley, H. (1881), "The Ancient Hebrew Inscription Discovered at the Pool of Siloam," *Palestine Exploration Fund Quarterly Statement* 13.4 (Oct. 1881): 282–297.
* Sayce, A.H. (1888). *Records of the Past (New Series)* (på engelsk). 1. London: S. Bagster and sons. s. 168–175. OCLC 490361528.
* Schick, C., "Phoenician Inscription in the Pool of Siloam", *Palestine Exploration Fund Quarterly Statement*, 1880, pp. 238–39.
* Waterman, H.B. (1882), *The Siloam Inscription*, *The Hebrew Student*, Vol. 1, No. 3 (Jun., 1882), pp. 52–53, Published by: The University of Chicago Press

## Referanser
# ISO 31

NS-**ISO 31** (Størrelser og enheter, International Organization for Standardization, 1992) er den mest utbredte og respekterte guiden for bruk av måleenheter. Standarden inneholder blant annet SI-enhetene. Formler som involverer disse måleenhetene brukes i vitenskapelige og utdannelsesdokumenter over hele verden. I de fleste land i verden er det denne notasjonen som brukes i matematikk- og vitenskapsbøker på skoler og universiteter.

Standarden kommer i 14 deler:

NS-ISO 31-0: Del 0:Generelle prinsipper (*General principles*)
NS-ISO 31-1: Del 1:Rom og tid (*Space and time*)
NS-ISO 31-2: Del 2: Periodiske og beslektede fenomener (*Periodic and related phenomena*)
NS-ISO 31-3: Del 3: Mekanikk (*Mechanics*)
NS-ISO 31-4: Del 4: Varme (*Heat*)
NS-ISO 31-5: Del 5: Elektrisitet og magnetisme (*Electricity and magnetism*))
NS-ISO 31-6: Del 6: Lys og beslektet elektromagnetisk stråling (*Light and related electromagnetic radiations*)
NS-ISO 31-7: Del 7: Akustikk (*Acoustics*)
NS-ISO 31-8: Del 8: Fysikalsk kjemi og molekylfysikk (*Physical chemistry and molecular physics*)
NS-ISO 31-9: Del 9: Atom- og kjernefysikk (*Atomic and nuclear physics*))
NS-ISO 31-10: Del 10: Kjernereaksjoner og ioniserende stråling (*Nuclear reactions and ionizing radiations*)
NS-ISO 31-11: Del 11: Matematiske tegn og symboler for bruk i naturvitenskap og teknikk (*Mathematical signs and symbols for use in the physical sciences and technology*)
NS-ISO 31-12: Del 12: Karakteristiske tall (*Characteristic numbers*)
NS-ISO 31-13: Del 13: Faststoff-fysikk (*Solid state physics*)
## Se også

* Liste over ISO-standarder

## Eksterne lenker

* Stewart's corner – ISO 31-0: a standard that may confuse

Autoritetsdata
# ISO 8859-1

**ISO 8859-1**, mer formelt **ISO/IEC 8859-1:1998 Information technology -- 8-bit single-byte coded graphic character sets -- Part 1: Latin alphabet No. 1** eller mindre formelt **Latin-1** er del 1 av ISO/IEC 8859, en standard for koding av tegn i Latinske alfabet. **ISO 8859-1** omfatter alle ASCII-tegn pluss de fleste spesialtegn brukt i vesteuropeiske språk. Standarden er grunnlaget for to svært vanlige og sterkt beslektede tegnsett: **ISO-8859-1** (merk den ekstra bindestreken) og Windows-1252. Begge disse tegnsettene tilordner egne tegn i tillegg til **ISO 8859-1**.

| ISO/IEC 8859-1 |
| --- |
|  | x0 | x1 | x2 | x3 | x4 | x5 | x6 | x7 | x8 | x9 | xA | xB | xC | xD | xE | xF |
| 0x | *ikke brukt* |
| 1x |
| 2x | SP | ! | " | # | $ | % | & | ' | ( | ) | \* | + | , | - | . | / |
| 3x | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | : | ; | < | = | > | ? |
| 4x | @ | A | B | C | D | E | F | G | H | I | J | K | L | M | N | O |
| 5x | P | Q | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z | [ | \ | ] | ^ | \_ |
| 6x | ` | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | k | l | m | n | o |
| 7x | p | q | r | s | t | u | v | w | x | y | z | { | | | } | ~ |  |
| 8x | *ikke brukt* |
| 9x |
| Ax | NBSP | ¡ | ¢ | £ | ¤ | ¥ | ¦ | § | ¨ | © | ª | « | ¬ | SHY | ® | ¯ |
| Bx | ° | ± | ² | ³ | ´ | µ | ¶ | · | ¸ | ¹ | º | » | ¼ | ½ | ¾ | ¿ |
| Cx | À | Á | Â | Ã | Ä | Å | Æ | Ç | È | É | Ê | Ë | Ì | Í | Î | Ï |
| Dx | Ð | Ñ | Ò | Ó | Ô | Õ | Ö | × | Ø | Ù | Ú | Û | Ü | Ý | Þ | ß |
| Ex | à | á | â | ã | ä | å | æ | ç | è | é | ê | ë | ì | í | î | ï |
| Fx | ð | ñ | ò | ó | ô | õ | ö | ÷ | ø | ù | ú | û | ü | ý | þ | ÿ |

Verdiene 00-1F, 7F, og 80-9F er ikke definert i ISO 8859-1.
Merk at den franske ligaturen *œ* ikke er en del av tegnsettet.

## Se også

* ISO 8859

## Eksterne lenker

ISO/IEC 8859-1:1998 Information technology -- 8-bit single-byte coded graphic character sets -- Part 1: Latin alphabet No. Arkivert 12. februar 2007 hos Wayback Machine.

Autoritetsdata
# ISO 9660

**ISO 9660**, ofte omtalt som **CDFS** (**Compact Disc File System**) er en filsystem-standard publisert av ISO for optisk media. Den er utviklet for å være uavhengig av forskjellige operativsystemer slik at data kan utveksles mellom systemer.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Isofix

Isofix-fester i bil
Barnesete med Isofix-fester
**Isofix** er en internasjonal standard for festepunkter for barnesikringsutstyr som barneseter i bil, og har vært standard for nye biler siden 2007.

Systemet er registrert av International Organization for Standardization (ISO) under betegnelsen «ISO 13216», og gjør at et barnesete enkelt og raskt kan monteres og fjernes fra en bil, uten å bruke bilens bilbelter, og allikevel ivareta sikkerheten.

Systemet er basert på to fester nede på barnesetet som forankres til to fester i bilens baksete, og enten et ben som settes mot gulvet, eller et tredje, høyt festepunkt (toppanker), som festes til et forankringspunkt bak i bilen. Man kan enkelt og raskt flytte bilseter mellom biler med systemet, og det er også mindre fare for feilmontering i forhold til bilseter som festes med bilbelte. Setet gir også ekstra sikkerhet da det ikke vil bevege seg ved sidekollisjoner.

Det finnes både forovervendte og bakovervendte barneseter med Isofix-systemet, og bakovervendt er påbudt på alle barneseter i Norge for barn fra 0 til 10 måneder. Bakovervendte barneseter med Isofix står som oftest på en base, som muliggjør at setet kan stå bakovervendt.

## Andre standarder

I USA finnes Lower Anchors and Tethers for Children (LATCH) og Canada har Lower Universal Anchorage System (LUAS).

## Referanser

## Eksterne lenker

* Forbrukerrådet - Test av ISOfix-fester

Autoritetsdata
# JSON

| JSON |
| --- |
| Logoen til JSON, designet av Douglas Crockford. |
| Filetternavn |
.json |
| MIME-type |
application/json |
| Kodetype | TEXT |
| Utviklet av | Douglas Crockford |
| Formattype | Datautveksling |
| Utviklet fra | JavaScript |
| Standard | RFC 4627 |
| Åpent filformat? | Ja |

**JSON** (**JavaScript Object Notation**, uttales /ˈdʒeɪsən/ eller /ˈdʒeɪˌsɒn/) er en enkel tekstbasert åpen standard for å formatere dokumenter (meldinger) som brukes for datautveksling. Den er opprinnelig avledet fra JavaScript for å representere enkle datastrukturer. Standarden er imidlertid uavhengig av JavaScript eller andre programmeringsspråk.

JSON-formatet ble opprinnelig spesifisert av Douglas Crockford, i standarden RFC 4627 , tidlig på 2000-tallet.

JSON blir ofte brukt for å serialisere datastrukturer som sendes over et nettverk, først og fremst mellom en server og en web-applikasjon, dette som et alternativ til XML. JSON har den fordelen fremfor XML at semantisk informasjon bare inngår en gang, mens XML som regel har dobbelt sett med start- og slutt-tag og er derfor mer plasskrevende. JSON har imidlertid en svakere formalisme for verdivalidering enn XML.

JSON er svært godt egnet til bruk i AJAX-applikasjoner.

## Datatyper

JSON støtter følgende grunnleggende datatyper:

* Tall
* Tekst (String)
* Boolske verdier
* Tabeller
* Objekter (nøkkel:verdi-par)
* null (tom verdi)

## Eksempel

Følgende datastruktur er en JSON-representasjon av et dataobjekt som beskriver en person. Objektet har tekstfelt for navn, et objekt som inneholder adresse og en liste over telefonnummer-objekter.

```
{
 "fornavn": "Ola",
 "etternavn": "Nordmann",
 "lever": true,
 "alder": 25,
 "adresse": {
 "gateadresse": "Bakken 4",
 "postnummer": 1234,
 "poststed": "Bakkebygrenda"
 },
 "telefonnumre": [
 {
 "type": "mobil",
 "nummer": "912 34 567"
 },
 {
 "type": "hjem",
 "nummer": "12 34 56 78"
 },
 {
 "type": "fax",
 "nummer": "87 65 43 21"
 }
 ],
 "ektefelle": null
}

```

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en) JavaScript Object Notation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Retningslinjer for tilgjengelighet på nettsider

**Nettløsningers tilgjengelighet** refererer til en rekke retningslinjer for hvordan nettsider og brukregrensenitt utformes slik at informasjon som formidles på Internett er lett tilgjengelig for alle, uavhengig av funksjonsevne.

Den 11. desember 2008 publiserte Web Accessibility Initiative, et prosjekt i regi av World Wide Web Consortium (W3C), retningslinjer for tilgjengelighet ved utvikling av nettsider og brukergrensesnitt på Internett, Web Content Accessibility Guidelines 2.0 (WCAG 2.0).  Disse erstattet de opprinnelige WCAG 1.0 som ble publisert i januar 1995.

## Reguleringer i Norge

Fornying-, administrasjons- og kirkedepartementet (nå Kommunal- og moderniseringsdepartementet) kunngjorde den 25. juni 2013 Forskriften om universell utforming av informasjons- og kommunikasjonsteknologiske (IKT)-løsninger, som setter krav til utforming av IKT-løsninger. Forskriften skal sikre universell utforming og krever at «nettløsninger skal minst utformes i samsvar med standard WCAG 2.0, på nivå A og AA, med unntak for suksesskriteriene 1.2.3, 1.2.4 og 1.2.5, eller tilsvarende standard.» Regjeringen vedtok i 2015 en 4-årig handlingsplan for å forbedre universell utforming av IKT-løsninger i offentlig sektor.

Direktoratet for forvaltning og IKT (Difi) er ansvarlige for tilsyn etter foreskriften og at norskutvikledede og tilgjengelige tjenester (både private og offentlige) samsvarer med lovbestemte krav. I tillegg til å føre tilsyn av lovbestemte krav har Difi også en opplysningstjeneste Arkivert 21. september 2017 hos Wayback Machine. og e-læring for Universell utforming.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Web Content Accessibility Guidelines 2.0 (engelsk)
*
*

Autoritetsdata
# Kurdisk skrift

**Kurdisk skrift** omfatter skriftsystemer som blir brukt for å skrive kurdisk. Flere ulike alfabeter har blitt brukt til å skrive dette språket, i og med at kurdere bor spredd over et stort område, fordelt på ulike stater.

I Tyrkia og Syria bruker kurdere hovedsakelig et system som bygger på det latinske alfabetet og som kalles Hawar. Det ble utformet av Jeladet Ali Bedirkhan i 1932.

I Irak og Iran brukes stort sett Sorani-alfabetet, som bygger på det arabiske alfabetet.

Et tredje skriftsystem, som kalles Yekgirtú, er utviklet til å passe til alle dialekter. Kurdere i Aserbajdsjan som snakker Kurmancî , bruker en variant av det kyrilliske alfabetet.

Tidligere brukte kurdere i Armenia en variant av det armenske alfabetet.

Autoritetsdata
# Ortofoni

**Ortofoni** er lydrett skrivemåte, det vil si at skriftspråket i stor grad tilsvarer uttalen av et språk. En bokstav i skriftspråket skal representere ett fonem i talespråket. En motsatt normeringsmåte er etymologisk skriftspråksnormering.

Fordelen med ortofon språksnormering er at det blir lettere for talerne av språket å lese og skrive det. Ulempene er at det som regel fins mange ulike måter å snakke et språk på (hovedsakelig på grunn av dialekter), slik at det å finne en felles ortofon skriftnorm er vanskelig eller umulig. Endringer i talemålet gjør også at skriftspråket enten må endres ofte eller bli mindre ortofont med tida.

Den danske språkforskeren Rasmus Rask la fram en ortofon tilnærmingsmåte til skriftspråksnormering der han mente at forholdet mellom språklyder og bokstaver skulle være en til en. Den norske læreren Knud Knudsen tok utgangspunkt i denne læra da han utvikla bokmålet ut fra talemålet til «de dannede» i Norge. En forløper til Knudsen var Christian Kølle.

Språkrådet lanserer med jevne mellomrom norvagiserte stavemåter av utenlandske ord som har blitt tatt opp i språket. Selv om slik norvagisering har foregått lenge (for eksempel med ord som *ekspedisjon* (*expedition*) og *sjalu* (*jaloux*) fra henholdsvis engelsk og fransk) skjer det ikke uten oppstyr når Språkrådet lanserer nye stavemåter. Det vakte oppsikt da de i 1996 tillot å skrive *sørvis* i stedet for *service* og *gaid* i stedet for *guide*.

Et eksempel på et språk med svært lydrett skrivemåte er det finske språket. Det er derfor enkelt å uttale finsk når man først har lært hvordan bokstavene uttales. På norsk varierer for eksempel uttalen av U og O fra ord til ord, men på finsk uttales disse bokstavene alltid på samme måte, slik som man på norsk uttaler dem i ordet ungdom (ongdåm). Ortofoni er også grunnen til at finske navn med lang lyd, som Saara og Noora, skrives med to vokaler.[*trenger referanse*]

## Se også

* Rettskrivinga av 1917

## Referanser

## Eksterne lenker

* jardar.nvg.org: Språkbegreper
* Lånte fjører eller bunad? Om norsk skrivemåte av importord Utgreiing for Kulturdepartementet og Norsk språkråd – August 1997

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Lj

Lj
Bokstavkombinasjonen **Lj** (**lj**) forekommer i flere språk. På norsk og svensk uttales bokstavkombinasjonen som oftest som en *j*.

*Lj* er den syttende bokstaven i det kroatiske og bosniske alfabetet, og representerer en palatal lateral approksimant - [ʎ]. *Lj* brukes òg for å transkribere den kyrilliske bokstaven Љ, som brukes på makedonsk og serbisk.

I Unicode har *Lj* følgende koder: U+01C7 (Ǉ), U+01C8 (ǈ) og U+01C9 (ǉ).

Autoritetsdata
# EBCDIC

**Extended Binary Coded Decimal Interchange Code (EBCDIC)** er et 8-biter tegnsett som hovedsakelig blir benyttet av operativsystemer på IBM stormaskiner og mellomklassemaskiner fra IBM. EBCDIC stammer fra koden som ble brukt sammen med hullkort og den korresponderende 6-biter BCD som ble benyttet på IBMs periferiutstyr i slutten av 1950-årene og begynnelsen av 1960-årene.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Kontrolltegn

Kontrolltegnene i ASCII er markert med rosa bakgrunn.
**Kontrolltegn** er de elementene i et tegnsett som ikke kan vises i en tekst. Visbare eller grafiske tegn er for eksempel bokstaver, tall og setningstegn.

Opprinnelig ble kontrolltegn brukt til styring av skrivere, skriveautomater, telegramapparater eller fjernskrivere. Ved hjelp av kontrolltegn er det mulig å legge styrekommandoer for disse apparatene inn i teksten i stedet for at de blir overført ved hjelp av en annen protokoll.

I dag er bare få kontrolltegn av betydning, som for eksempel Line Feed, Form Feed, Carriage Return eller Escape, de fleste blir ikke brukt lenger. Av og til blir disse tegnene brukt for å transportere tegn som ellers ikke er definert i tegnsettet.

I et tegnsett er som regel både grafiske tegn og kontrolltegn definert. Et av de vanligste tegnsettene har tidligere vært ASCII, her blir kontrolltegnene representert av tegnene 0 – 31 og tegn 127, som definert i det foreldede ISO 646. Siden slutten av 1990-årene blir for det meste Unicode brukt, her kan kontrolltegnene vises som Control Pictures, disse har verdiene U+2400 – U+243F.

## Se også

* Kontrolltegnene i ASCII

## Referanser

## Eksterne lenker

* Detaljert beskrivelse av ASCII control codes (en)
# Lesping

**Lesping** innebærer en feilaktig uttale av konsonanten *s*, som da ikke uttales med sin skarpe lyd uten enn mer hvesende, nøyaktig motsvarende engelske th. Lesping beror på at tungen ligger feilplassert, som er for langt fremskutt imot eller imellom tennene, i stedet for å holde den på tilstrekkelig avstand for å få en full s-lyd.
Benevningen brukes også informalt om ustemt dental frikativ som betegnes. Lyden er stort sett identisk som en lespet s, men til forskjell fra lesping er det ikke en feilaktig uttale, uten en egenskap av språket. Lyden forekommer i engelsk, spansk og islandsk.
# Candela

Én candela er omtrent lik med lysstyrken fra et vanlig stearinlys.
**Candela** er den grunnleggende SI-enheten for måling av lysstyrke og angis med symbolet cd. Navnet kommer fra det latinske ordet
for stearinlys.

Én candela er lysstyrken i en gitt retning til en lyskilde som sender ut monokromatisk lys med frekvens 540 THz, og med strålingsstyrke i den gitte retningen lik 1/683 watt per steradian. Denne definisjonen ble vedtatt i en resolusjon på den 16. generalkonferansen for mål og vekt i 1979.

Referansefrekvensen tilsvarer elektromagnetisk stråling med en bølgelengde på 555 nm i luft ved standard trykk og temperatur. Den oppfattes som grønt lys av det menneskelige øyet som har den høyeste følsomheten i dagslys ved denne bølgelengden.

Enheten candela er forbundet med flere andre enheter som benyttes innen fotometrien. Lysfluks er et mål for den totale elektromagnetisk energien som blir sendt ut per sekund og opptrer som synlig lys. Den blir målt i enheter av lumen (lm) som er definert slik at 1 cd = 1 lm/steradian. Derimot er belysningsstyrke målt i lux (lx) hvor 1 lx = 1 lm/kvadratmeter og uttrykker hvor mye av dette lyset som treffer en gitt flate.

## Bakgrunn

Lyset fra en Hefner-lampe utgjorde tidligere en enhet for lysstyrke som tilsvarte 0.9 cd.
Dagens enighet om en felles måleenhet for lysstyrke stammer fra 1979. Før den tid hadde det eksistert mange forskjellige definisjoner avhengig av hvilket land man befandt seg i og hvilken teknologi som var tilgjengelig. Fra midten av 1800-tallet ble det foreslått å benytte ulike lamper basert på brennende olje eller gass.

Bedre stabilitet viste det seg at man oppnådde fra platina som ble oppvarmet til smeltepunktet 1769 °C ved elektrisk strøm. En standard enhet kunne da defineres ved lyset som blir sendt ut vinkelrett fra 1 cm2 av dette glødende metallet.

I Tyskland og Skandinavia ble en såkalt «Hefner-lampe» benyttet til dette formål. Den inneholdt et brennende vokslys. Når flammen ble innstilt til å være 4.5 cm høy, ble det observert i horisontal retning og definert å ha en lysstyrke på 1 *hefnerlys*. Det tilsvarer omtrent 0.9 candela med dagens enhet.

Ved århundreskiftet innså man at en nøyaktigere enhet kunne baseres på lys fra et sort legeme. Når dette blir varmet opp til en tilstrekkelig høy temperatur, vil det sende ut varmestråling som er bestemt av temperaturen alene. Igjen ble det vedtatt å benytte platina ved smeltepunktet omsluttet av annet materiale. I 1948 ble det dermed internasjonal enighet om å definere en ny enhet med navnet candela (cd) ved at det vinkelrett fra 1 cm2 av et slikt glødende legeme blir det sendt ut 60 cd.

Den totale, elektromagnetiske utstrålingen fra et sort legeme er gitt ved Plancks strålingslov. Ved å kombinere den med øyets følsomhet *V*(*λ*) for lys ved forskjellige bølgelengder *λ*, kan man beregne hvor mange lumen som er inneholdt i hver Watt av strålingen. Resultatet er da tett opp til verdien *Km* = 683 lm/W som inngår i dagens definisjon av enheten candela.

## Referanser

## Eksterne lenker

* YouTube, *The Candela*, National Physics Laboratory
* HyperPhysics, *The Candela* og andre enheter