Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Halafperioden

Syrisk *Tel Halaf* fruktbarhetsfigur
**Halafperioden** er en mye utbredt benevnelse på perioden fra omkring 6900 f.Kr. til 4000 f.Kr i Midtøsten, ikke minst Mesopotamia.

Det dreier seg for det meste om en distinkt kultur i det nordlige Mesopotamia, Syria, deler av Tyrkia frem til grensen mot Iran. Navnegivende funnsted er Tell Halaf i Syria. Andre viktige funnsteder er Tell Arpachiyah (Irak) og Yarim Tepe. Det er også en rekke andre funnsteder over et vidstrakt område, men de arkeologiske studier av disse er så langt (2012) rudimentære.

Det skjelnes mellom fire perioder: Tidlig, midtre, sen og en Halaf-Obed-overgangsfase. Kulturen blir gjennom disse fasene stadig mer utbredt, men kjerneområdet var langs Tigris i det nordlige Irak og det østlige Syria.

To innovasjoner i denne perioden styrket og forsterket overgangen til jordbruk innenfor den fruktbare halvmåne. For det første oppstod nå vide nettverk av handel med obsidian, en hard steinart som ble fraktet over svært lange strekninger – fra sentrale Tyrkia til sørlige Jordan, og fra øst-Tyrkia til det sørvestre Iran.

For det andre ble kunsten å brenne keramikk oppfunnet spontant i Midtøsten etter 6900 f.Kr, riktignok senere enn tilsvarende oppfinnelser i bl.a Egypt og Japan. Keramikken muliggjorde bedre lagringsmetoder, og når vi kommer til 6000 f.Kr har denne muligheten for koking av mat og lagring av korn over tid gjort det mulig å introdusere jordbruk i stor skala også i de tidligere risikable sumpområdene i Egypt og Mesopotamia, hvor elvene ble drenert for dyrking.

På grunn av forekomsten av keramikk kalles Halafperioden også keramisk neolittikum i denne regionen.

## Litteratur

* Dietz-Otto Edzard (utg.): *Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie (RLA)*. Bd. 4, de Gruyter, Berlin 1975, S. 55–59
* Roger Matthews: *The early prehistory of Mesopotamia, 5000,000 to 4,500 bc* (Subartu V), Brepols 2000 ISBN 2-503-50729-8, S. 85-111
* Michael Roaf: *Mesopotamien.*  Bildatlas der Weltkulturen. München 1991. ISBN 3-86047-796-X, S. 49–51

## Eksterne lenker

* (en) Halaf culture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* Article on reconstruction of Tell Halaf statues Arkivert 8. juni 2011 hos Wayback Machine.
* Project page for Tell Halaf and statue reconstruction
# De åtte eksentrikere fra Yangzhou

*Fiskermann og fiskerkone* (渔翁渔妇图), av Huang Shen (Nanjingmuseet).
**De åtte eksentrikere fra Yangzhou** (forenklet kinesisk: 扬州八怪; tradisjonell kinesisk: 揚州八怪; pinyin: **Yángzhoū Bā Guài**) er en tradisjonell gruppering av åtte kinesiske malere fra Qingdynastiets tid som avviste samtidens normer innen malerkunsten og utviklet en mer ekspressiv og individualistisk stil.

Uttrykket reflekterer også at de også var markante og sterke personligheter som brøt med konvensjonene. De fleste av dem kom fra beskjedne eller vanskelige kår.

De åtte tjente som inspirasjon for en rekke andre malere, som blant andre Gao Fenghan.

## De åtte

Den alment mest aksepterte liste over de åtte omfatter:

* Wāng Shìshèn (汪士慎) (1686-1759)
* Huáng Shèn (黄慎) (1687-1768)
* Lĭ Shàn (李鱓/李鳝) (1686?-1756)
* Jīn Nóng (金农) (1687-1764)
* Luō Pìng (罗聘) (1733-1799)
* Gāo Xiáng (高翔) (1688-1753)
* Zhèng Xiè (郑燮) også kjent som Zhèng Bănqiáo (郑板桥) (1693-1765)
* Lĭ Fāngyīng (李方膺) (1696 - 1755)

Det finnes også andre lister:

1. Huang Shen, Li Shan, Jin Nong, Zheng Xie, Li Fangying, Gao Fenghan, Bian Shoumin, Yang Fa
2. Wang Shishen, Huang Shen, Li Shan, Jin Nong, Luo Pin, Zheng Xie, Min Zhen, Gao Fenghan

## Referanser

## Litteratur

* Ci hai bian ji wei yuan hui (辞海编辑委员会）. Ci hai （辞海）. Shanghai: Shanghai ci shu chu ban she （上海辞书出版社）, 1979.

## Eksterne lenker

* Yangzhou University
* lclark.edu
* China Culture
# Grotesk (skrift)

*For flere betydninger av «grotesk», se det*

*L'Aurore* fra 13. januar 1898 (med «J'accuse», Émile Zolas berømte brev i Dreyfus-saken) er et tidlig eksempel på bruk av groteske skrifttyper i aviser.
**Grotesk**, **grotesk skrift** eller **sans serif** («uten seriffer») er en typografisk samlebetegnelse på skrifttyper som mangler seriffer, det vil si mangler tverrstreker eller «føtter» på enden av hovedstrekene. Slike skrifttyper har vanligvis også jevntykke stammer og streker.

Groteske skrifter betegnes og kategoriseres litt forskjellig i ulike språk. Bokstavtyper formet med seriffer kalles antikvaskrifter.

## Historikk

Navnet ble skapt av William Thorowgood, den første som lagde en grotesk skrifttype med små bokstaver (minuskler), i 1832. Groteske skrifttyper for store bokstaver (versaler eller majuskler) kan spores tilbake til Det gamle Hellas, men fantes i moderne tid fra 1816.

## Groteske fonter

Eksempler på groteske fonter er Arial, Calibri, Helvetica, trafikkalfabetet, Tratex og Verdana. Optima er en font som har trekk både av grotesk og antikva; skrifttypen mangler seriffer, men har stammer og streker med varierende tykkelse.

Groteske skrifttyper brukes ofte i brukergrensesnitt på datamaskiner fordi bokstavformene hevdes å stå klarere på skjermen enn antikva-skrifttyper med tynne hårstreker og seriffer.

### Eksempler

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Litteratur

* Øyvin Rannem *Bokstavene i historien* Forlaget Press 2017 ISBN 978-8232800759

## Eksterne lenker

* (en) Sans-serif – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
* typografi.no om grotesk
# Stilmanual

*For Wikipedias egen stilmanual, se Wikipedia:Stilmanual.*
En **stilmanual**, også kalt en **grafisk manual**, er en sammenstilling av et sett med regler som beskriver den grafiske profilen for en bedrift, organisasjon eller virksomhet og som definerer hvordan logo, farger, skrifttyper og andre signalelementer skal brukes i forskjellige sammenhenger. Omfanget på stilmanualen kan variere. Den kan for eksempel begrense seg til kun å beskrive hvilken skrifttype som skal benyttes. Den kan også utvides og gi retningslinjer for språk, grammatikk, oppsett og andre regler som også omfatter det verbale innholdet. I så fall kan den kalles en kommunikasjonsmanual.

Hensikten med en stilmanual er å gi et uniformt utseende på alt materiale som utgjør bedriftens eller organisasjonens ansikt utad. På engelsk kalles en stilmanual ofte en *style guide*.

Valgene i stilmanualen bør begrunnes. Man velger ikke en bestemt farge fordi man synes den er fin, men fordi man mener den har en funksjon for avsenderen ved at den gir en viss effekt på mottakeren.

## Se også

* Grafisk profil
* Grafisk design
* Manual

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Pe̍h-oē-jī

Pe̍h-ōe-jī-inskripsjon på en kirke i Tâi-lâm (Tainan) til minne om misjonæren Thomas Barclay.
**Pe̍h-ōe-jī** (**POJ**; kinesisk: 白話字; pinyin *báihuà zì*) er et romaniseringssystem for de kinesiske språk som er fremherskende i provinsen Fujian og på Taiwan. Det ble utviklet av protestantiske, for det meste presbyterianske, kinamisjonærer på 1800-tallet (Walter Henry Medhurst, Elihu Doty, John Van Nest Talmage, William Campbell, Thomas Barclay, Ernest Tipson), og kalles også *Church Romanization*.

**POJ** benyttes særlig om minspråkene taiwansk og hokkien, men kan generelt benyttes om minnanspråkene.

Det finnes en variant ved navn **Pha̍k-fa-sṳ** som særlig egner seg for hakka, basert på Siyen-dialekten av det språket.

For mindongspråkene benyttes **Bàng-uâ-cê**.

For teochew benyttes **Pêh-uē-jī**.

Autoritetsdata
# Jewang ungi

| Jewang ungi |
| --- |
| Hangul | 제왕운기 |
| Hanja | 帝王韻紀 |
| Revidert romanisering | Jewang Un-gi |
| McCune-Reischauer | Chewang un'gi |

**Jewang ungi** (eller **Fortellinger i rim om de uavhengige**) er et historisk dikt skrevet av Yi Seung-hyu (李承休) i 1287, sent i Goryeoperioden. Det beskriver Koreas historie fra Dangun Wanggeom til Kong Chungnyeol.

## Eksterne lenker

* (en) The Academy of Korean Studies: Korean Studies Database

Autoritetsdata
# Hoderi

**Hoderi** var, ifølge japansk mytologi, sønn av guden Ninigi-no-Mikoto og prinsessen Ko-no-Hana (også kjent som Konohanasakuya-hime). Hoderi, også kjent som Umisachihiko, var fisker, og hans bror Hoori var jeger.

Hoderi er ofte assosiert med havet og fiskeri, og blir noen ganger referert til som "sjøens lykke". I motsetning til sin bror Hoori, som hadde "fjellenes lykke", symboliserer Hoderi rikdommen og gavene fra havet.

Ifølge både Kojiki og Nihon Shoki, to av de eldste og mest betydningsfulle japanske mytologiske tekstene, var Hoderi og hans bror Hoori involvert i en konflikt som begynte med en byttehandel av deres respektive verktøy, fiskekroken og buen, som endte med at Hoori vant over Hoderi.

Hoderi er også ansett som en viktig figur i japansk mytologi fordi hans etterkommere, ifølge legenden, grunnla Hayato-folket som bodde i provinsene Satsuma og Ōsumi.

## Referanser
# Bodhidharma

**Bodhidharma**, tretrykk av Yoshitoshi, 1887.
**Bodhidharma** (sanskrit: बोधिधर्म , kinesisk: 菩提達摩, pinyin: *Pútídámó* eller bare *Dámó*; japansk: ダルマ, *Daruma*, vietnamesisk: *Bồ-đề-đạt-ma*, fødsels- og dødsår varierer mellom forskjellige kilder) var en buddhistmunk og misjonær som ved slutten av 400-tallet introduserte eller skapte den buddhistiske skole som i Kina kalles chan (og som på norsk er mer kjent under sitt japanske navn, zen). Bodhidharma skal i Kina fremfor alt ha virket ved Shaolintemplet i dagens Henanprovins og han er foruten til chanbuddhismen også knyttet til kung fu og tedrikking.

Hans historisitet er riktignok delvis på det rene, men det er egentlig ikke lett å si noe sikkert om hans liv og virke ettersom legendene om ham oppstod flere århundrer etter hans død og stadig vekk ble utbrodert. Men legendene tilsier at Bhodidharma var en tamilsk prins i Pallavadynastiet i Sør-India, som reiste til Kina for å misjonere bort kunnskap han tok med seg fra India. Denne kunnskapen bestod av blant annet kampsport og ikke minst medisin, som fortsatt blir brukt den dag i dag. Han blir i dag sett på som Kung Fu'ens far, og blir tilbedt over store deler av Øst-Asia.

Kjente tekster som er tilskrevet Bodhidharma, og som er oversatt til norsk er: *Praksisbeskrivelsen: To innganger, Kretsløpstalen, Oppvåkningstalen* og *Gjennombruddstalen*.

## Litteratur

Bodhidharma, Ødegaard, Rune (oversetter og introduksjon): *Veien er Zen: Bodhidharmas lære Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine.*, krystiania 2013
# Khagan

Åtte av de femten *khagan*ene av Mongolriket.
**Khagan** (gammeltyrkisk: , *qaγan, kagan, kaγan*; kyrillisk mongolsk: хаган, *hagan*; kinesisk: 可汗; pinyin: *kèhán*; farsi: خاقان; *khaqan*; også stavet *kaan*, *hagan*, *kağan*, *khaghan*, *khakhan* & *qagan*) er en monarkisk tittel i mongolske og tyrkiske språk, av samme rang som tittelen keiser, og som brukes om overhodet for et *khaganat* (et keiserrike, større enn et vanlig khanat, men ofte forvekslet med disse i vestlige språk).

Khagan kan bli oversatt som *khanenes khan*, det vil si «kongenes konge». I moderne mongolsk språk er tittelen *khaan*, hvor g-en nesten har falt bort (nå en ustemt velar frikativ), og ğ-en i moderne tyrkisk er også stum. Siden borgerkrigen i Mongolriket brukte keiseren av Yuan-dynastiet denne tittelen, og det fortsatte deres etterfølgere i Mongolia også å gjøre. *Kağan* er et vanlig navn i Tyrkia.

Den vanlige vestlige betegnelsen «storkhan», særlig brukt om Mongolrikets herskere, kan bli oversatt som *Yekhe Khagan* («stor keiser») eller *Ih han* (Их Хаан).

## Referanser
# Kina og FN

**Kinas sete i De forente nasjoner** har vært innehatt av Folkerepublikken Kina siden 23. november 1971. Det var tidligere innehatt av Republikken Kina (1912–1949).

## Republikken Kina i FN

Republikken Kina var en av de opprinnelige grunnleggerne av FN og fast medlem i Sikkerhetsrådet fra etableringen i 1945. I 1949 tok det kinesiske kommunistpartiet makten over fastlandet og erklærte at Folkerepublikken Kina hadde erstattet Republikken Kina som den rette, lovlige styresmakten i Kina. Republikken Kina trakk seg tilbake til Taiwan, hvor den har fortsatt å eksistere. Republikken Kina mistet sin status som fast medlem av sikkerhetsrådet til folkerepublikken Kina i 1971.

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
Autoritetsdata
# Charles Higham

| Charles Higham |
| --- |
|  |
| Født | Charles Franklin Wandesforde Higham 1939 England |
| Beskjeftigelse | Antropolog, kunsthistoriker, arkeolog, universitetslærer  |
| Embete | * Professor emeritus (2018–)
* professor
 |
| Akademisk grad | Doktorgrad |
| Utdannet ved | Raynes Park High School St Catharine’s College |
| Søsken | Richard Higham |
| Barn | Thomas Higham |
| Nasjonalitet | New Zealand |
| Utmerkelser |
6 oppføringer
Mason Durie Medal (2014) New Zealands fortjenstorden (2016) Grahame Clark Medal (2012) Fellow of the Royal Society Te Apārangi (1992) Fellow of the Society of Antiquaries James Cook Research Fellowship (2002) |
|

---

Charles Higham på Commons |

**Charles Higham** (født 1939 i Coromandel i New Zealand) er en britisk arkeolog, best kjent for sitt arbeide i Sørøst-Asia. Blant hans nevneverdige bidrag til arkeologien er hans arbeider om Angkor-sivilisasjonen i Kambodsja og hans nåværende arbeid ved Ban Non Wat. Han er professor på University of Otago i Dunedin, New Zealand.

Higham baserte sin doktoravhandling på studier av knokler av tamkveg i Sveits og Danmark.

Higham ble i nyttårslisten for 2016 utnevnt til offiser av New Zealands fortjenstorden.

## Utgivelser (utvalg)

* *Early Cultures of Mainland Southeast Asia*, Art Media Resources 2003, ISBN 1-58886-028-0
* *The Civilization of Angkor*, University of California Press 2004, ISBN 0-520-24218-1

## Referanser

## Eksterne lenker

* University of Otago
# Journal of Human Evolution

| *Journal of Human Evolution* |
| --- |
| Land | Storbritannia |
| Type | Vitenskapelig tidsskrift |
| Innhold | Evolusjonsbiologi, historie, historie, antropologi |
| Grunnlagt | 1972; 53 år siden  |
| Utgiver | Elsevier  |
| Språk | Engelsk |
| Dansk vitenskapelig nivå |  |
| ISSN | 0047-2484, 1095-8606 |
| Nettsted | www.journals.elsevie... (en) firstsearch.oclc.org... www.sciencedirect.co... firstsearch.oclc. |

Journal of Human Evolution er et månedlig fagfolks-vurdert vitenskapelig tidsskrift som konsentrerer seg om utgivelsen av høykvalitets-artikler som dekker alle aspekter av menneskelig evolusjon. JHE ble etablert i 1972 og blir utgitt av Elsevier.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* Offisielt nettsted

* Offisielt nettsted

* Offisielt nettsted
# Taiwansk dollar

| Taiwansk dollar |
| --- |
| Land |  Republikken Kina (Taiwan) |
| Valutakode | TWD |
| Innført | 1949 |
| Mynter | $ 1, $ 5, $ 10, $ 50 (sjeldne: $ ½, $ 20) |
| Sedler | $ 100, $ 500, $ 1000 (sjeldne: $ 200, $ 2000) |
| Sentralbank | Kinas sentralbank |

Den nye **taiwanske dollaren** (tradisjonell kinesisk 新臺幣 eller 新台幣; hanyu-pinyin *Xīntáibì*) er valutaen som brukes i Republikken Kina (Taiwan). Den ble innført i 1949, og erstatta den gamle taiwanske dollaren som ble innført i 1946, og som i sin tur erstatta den kinesiske yuanen.[*trenger referanse*]

Valutaen gis ut av Kinas sentralbank (i Republikken Kina, må ikke forveksles med Kinas folkebank i Folkerepublikken Kina), som ble grunnlagt i Guangzhou i Fastlands-Kina i 1924 og ble flytta til Taiwan etter borgerkrigen i 1949.

Det finnes en underenhet av dollaren som kalles *jiao* (角), som er verdt en tiendedel av dollaren.[*trenger referanse*] Underenheten *cent* brukes kun på børsen og under veksling.[*trenger referanse*]

## Eksterne lenker

* Sentralbanken CBC

Autoritetsdata
# Jeonji av Baekje

| Jeonji av Baekje Hangul: 전지왕, 직지왕, 진지왕 (f.: 여영) Hanja: 腆支王, 直支王, 眞支王 (f.: 餘映) RR: Jeonji-wang, Jikji-wang, Jinji-wang (f.: Yeo Yeong) MR: Chǒnji-wang, Chikchi-wang, Chinji-wang (f.: Yŏ Yŏng)Konge av Baekje |
| --- |
| Født | 390 |
| Død | 420  |
| Ektefelle | Lady Palsu |
| Far | Asin |
| Søsken | Buyeo Sin Sinjedowon |
| Barn | Guisin |
| Nasjonalitet | Baekje |
| Regjeringstid | 405 - 420 |

**Jeonji av Baekje** (390–420) var 18. konge i det koreanske kongedømmet Baekje.

Han var eldste sønn og tronarving til kong Asin. Hans dronning var Lady Palsu av Hae-klanen.

Jeonji brukte mye av tiden i sine yngere dager i Wa-kongedømmet i Yamato-Japan som gissel fra 397, sendt av hans far for å sikre en allianse. Etter farens død returnerte han til Baekje bare for å finne at hans onkel Seollye hadde myrdet Hunhae, Asins eldre bror og overtatt trona. En innbygger i Hanseong, Hae Chung, advarte Jeonji mot å dra til byen. Like etter ble Seollye drept og Jeonji kronet konge. I takknemlighet for dette forfremmet Jeonji flere medlemmer av Hae-klanen til ministre, i tillegg til at han giftet seg med Lady Palsu. Kongefamiliens tette bånd til Jin-klanen ble dermed utvannet.

Dateringene i Jeonjis regjeringstid er basert på *Samguk Sagi*. Kinesiske kilder foreslår at perioden heller er mellom 405 og 414.

*Samguk Sagi* skriver at i Baekje sendte en tributtdelegasjon til Jin-dynastiet i 406. Dette er første gang en slik delegasjonsreise nevnes på 20 år. Dette kan indikere at landet følte seg sikrere overfor Goguryeo. Det vanlige hadde vært å sende en slik delegasjon for å informere det kinesiske hoffet om at en ny konge hadde overtatt trona. Besøket bekreftes ikke av kinesiske kilder. I 416 sender Jin utsendinger for å tildele kongen tittelen «Generalen som stabiliserer øst».

## Litteratur

* Best, J.W. (1979). «Notes and questions concerning the *Samguk sagi'*s chronology of Paekche's kings Chonji, Guishin, and Piyu».

## Eksterne lenker

* (en) Three-Kingdom Era: Koreans bring culture to Japan The Korea Times 25. november 2011
# Akateko

**Akateko** (赤テコ) er ifølge japansk mytologi en yōkai (demon) fra Aomori-prefekturet som viste seg i form av en rød spedbarnshånd som hang i et tre utenfor en barneskole.

Autoritetsdata
# Isonade

**Isonade** (磯撫) er en skapning fra japansk mytologi. Isonade er en stor, mørkeblå hai med tre haler og tre ryggfinner, som skal holde til i havet ved Matsuura, vest i Japan. Som andre haier, blir den tiltrukket av blodsøl i vannet. Med jevne mellomrom vil isonade komme opp fra havdypet for å trekke frisk luft fra overflaten. Men når dette skjer vil det bryte ut storm, og alle skip vil bli slukt av ham.

Autoritetsdata
# Raiju

Bilde av Utagawa Kuniyoshi: Koshibe no Sugaru blant lynstrålene fanger en raiju levende som han kan vise fram til Keiseren
**Raiju** (*«tordendyr»*) er en demon fra japansk mytologi. Kroppen består av enten lyn eller ild, og kan ta form av en ulv, en katt, en rev, en tanuki, en tiger, en leopard, en hund, en snømus, en kanin, en rotte, en bjørn, en hjort, en villsvin, en okse, en neshorn, en sjøpattedyr (slik som en delfin, en hval, en sel). Den kan også sveve som et kuleformet lyn eller en ildkule. Ropet lyder som torden.

Raiju er følgesvennen til Raiden, den shintoistiske lynguden. Selv om demonen stort sett er rolig og harmløs, blir den opphisset i tordenvær, og hopper rundt i trær, marker og bygninger. Det sies at trær som er truffet av lynet, har blitt klort opp av Raijus klør.

Raiju har det også med å sove i folks navler. Dette får Raiden til å skyte piler på Raiju for å vekke ham, og dermed skade de menneskene Raiju hviler på. Overtroiske mennesker sover derfor ofte på magen når det er dårlig vær. Noen legender hevder at Raiju bare legger seg i navlene til folk som sover utendørs.

Flere skapninger i anime og manga er inspirert av Raiju, som for eksempel Raikou og Raichu fra Pokémon, og tordenkortet fra Cardcaptor Sakura. Demonen figurerer også i PS2-spillet Shin Megami Tensei: Lucifer's Call.

## Referanser

Autoritetsdata
# Zashiki-warashi

**Zashiki-warashi** (座敷童), også kjent som *Zashiki-bokko* (座敷童子), er en japansk yokai. Navnet kommer av *"zashiki"*, et tradisjonelt rom i et ryokan; og *"warashi"* eller *"bokko"*, som er gammeldagse former for *barn* eller *unge kvinner*.

Det sies at hvis en zashiki-warashi bosetter seg i et hus, vil den bringe lykke til dets beboere. Men skulle en zashiki-warashi forlate huset, vil det raskt falle i ruin. Dette er inngrodd i den japanske kulturen, at mange firmaer, i et forsøk på å få overført noe av dette hellet, faktisk bygger oppholdssteder til disse åndene. Dette kan virke fåfengt med tanke på at zashiki-warashi foretrekker gamle bygninger, og bare bosetter seg i hus hvor det allerede bor folk.

For å tiltrekke og bevare en zashiki-warashi, er det viktig at ånden får oppmerksomhet, blir satt pris på, og blir tatt ordentlig vare på – litt på samme måte som man ville oppdratt et barn, men for mye oppmerksomhet kan drive den vekk. Ettersom zashiki-warashi har et barnslig vesen, liker den harmløse skøyerstreker. Når dette skjer, er det best å snakke forsiktig til ånden og tilgi skøyerstreken.

Som oftest vil zashiki-warashi operere på et astralt plan, og bare materaliseres hvis noe skjer, som at en av husets beboere er i stor fare, eller at selve boligen trues.

## Se også

* Japansk mytologi
* Yūrei
* Ubume
* Onryō

## Referanser

Autoritetsdata
# Jin (Korea)

| Jin |
| --- |
| Hangul | 진국 |
| Hanja | 辰國 |
| Revidert romanisering | Jin-guk |
| McCune-Reischauer | Chin'guk |

Korea i år 108 f. Kr.
**Jin** (eller **Jin-riket**) var en tidlig koreansk stat som i jernalderen strakk seg over en stor del av Koreahalvøya i det andre og tredje århundre f. Kr.. I nord grenset Jin til det koreanske kongedømmet Gojoseon. Jins hovedstad lå noe sør for Hanelva. Jin ble senere oppløst i de tre løse føderasjonene Samhan, bestående av Jinhan, Byeonhan og Mahan. Alle tre mente å være Jin-statens etterfølger.

Det er ikke avklart hvor godt definert staten Jin var, og det kan godt være at den var en føderasjon like løs som Samhan. Men ettersom Jin hadde kontakt med Wiman Joseon og egen ambassade ved det kinesiske Han-dynastiets hoff, så var det nok snakk om en viss sentralmakt. Wiman Joseon forsøkte på sin side å hindre kontakt mellom Jin og Kina.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |
| Hwaseong **Koreas historie** ・ (Tidslinje)
Denne boksen: * vis
* diskuter
* rediger
 |
| Paleolitikum Jeulmun Mumun | Hwanin Hwanung ・ Shinshi Dangun Wanggeom |
| Perioder i koreansk historie Won- samguk (108-57fKr) Samguk (57fKr-668) Sør-Nord (698-935) Hu- samguk (892-935) |  |
|  | **Gojoseon** (2333fKr-108fKr)  Gija ・ Wiman Gojoseon–Han-krigen Han’s fire kommanderier |
| Jin |
| Jinhan | Byeon- han | Mahan | Okjeo |  Don- gye |  | Buyeo |
|  | Gaya | **Baekje** (18fKr-660) |  |
|  | **Goguryeo** (37fKr-668) Wei/Sui/ Tang-krigene  |
|  |  |  |
|  |  |
| **Silla** (57fKr-935) Slaget ved Hwangsanbeol Silla–Tang-krigen | **Balhae** (696-926) Hubalhae Jeong-anguk Dongdan |
|  | Huba- ekje | Tae- bong |
|  |
| **Kongedømmet Goryeo** (918-1392) |
| Goryeo–Khitan-krigene ・ Choe-regimet ・ Dobang Mongolinvasjonene ・ Sambyeolcho ・ Wihwa-retretten |
| **Kongedømmet Joseon** (1392-1897) |
| Tamna ・ Sejong den store/Hangul ・ Imjinkrigen Mandsjuinvasjonene ・ Gapsinkuppet ・ Donghakopprøret |
| **Keiserdømmet Korea** (1897-1910) |
| **Japans kolonisering av Korea** (1910-1945) (Japans generalguvernør / Koreas eksilregjering) |
| **Delingen av Korea** (1945-1948) Folkerepublikken Korea  **·** USAMGIK |
|  |  |
| **Sør-Korea** (1948-dd) | Koreakrigen (1950-1953) | **Nord-Korea** (1948-dd) |
|  |  |
|  | Koreansk gjenforening |  |
| Tidslinje over Koreas historie Liste over Koreas monarker |
| *Portal: Korea* |

Kong Jun av Gojoseon skal ha flyktet til Jin etter at Kong Wiman erobret trona og etablerte Wiman Joseon. Sjebnen til Jin synes uklar. Noen kilder mener Jin ble til føderasjonen Jinhan, andre at Jin ble delt i de tre delene som senere ble til Samhan.

Navnet Jin ble brukt for å navne Jinhan og «Byeonjin» en form av Byeonhan. Mahans konge kalte seg selv for Kong Jin, for å markere et kongedømme som strakk seg utover hele Samhan.

## Litteratur

* Lee, C.-k. (1996). The bronze dagger culture of Liaoning province and the Korean peninsula. *Korea Journal* 36(4), 17-27.
* Lee, K.-b. (1984). *A new history of Korea.* Tr. by E.W. Wagner & E.J. Schulz, based on the 1979 rev. ed. Seoul: Ilchogak. ISBN 89-337-0204-0.

Autoritetsdata