Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Netsuke

Netsuker fra Kunstpalast Düsseldorf. Disse er ca. nøttestore
2 Netsuker fra Kunstpalast Düsseldorf:Nærbilde av to fra det øverste bildet.
**Netsuke** var opprinnelig øverste del av punger eller beholdere som ble festet til obien, som var et knyttet belte for å holde sammen kimonoen for menn. Etter Meiji-restaurasjonen i 1868 ble kimonoen gradvis byttet ut med vestlig inspirerte klesplagg med lommer, og etterspørselen etter netsuke falt kraftig.

Opprinnelig var den bare en knott/knapp med hull til en snor, men ble etterhvert utviklet til miniatyrkunsthåndverk sammen med inro som fungerte som erstatning for bukselomme. Som håndverk ble det mest utbredt i Edo-perioden.

Mens de største var på størrelse med en valnøtt, kunne de minste være på størrelse med en hasselnøtt - alle med figurativ, men gjerne fantasifull utforming. Materialene som ble brukt var tre, horn, bein, korall, perlemor, lakk og porselen. I tillegg finnes en del uvanligheter. Elfenbensarbeider ble samlerobjekter for europeiske samlere allerede i det attende århundret, mens treknappene ikke ble så høyt verdsatt.

Utformingen kunne være relieffaktig på knappebunn, en tredimensjonal figur eller et lite sceneri inne i et hulrom - alle med snorhull på baksiden. Netsukeprodusentene er ofte ukjente.

Samlinger kan finnes i mange museer under avdeling østlig kunst og brukskunst.

## Galleri

*
*
*
*

## Referanser
# Den allierte okkupasjonen av Østerrike

|  |
| --- |
| **Den allierte okkupasjonen av Østerrike** |
| Militær okkupasjon under USA, Storbritannia, Frankrike og Sovjetunionen |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1945–1955** |  → |

 |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Flagg | Våpenskjold |

 |
| Plasseringa til Østerrike |
| **Hovedstad** | Wien |
| **Styreform** | Militær okkupasjon |
| **Guvernør** | Richard McCreery (britisk sone) |
|  | Antoine Béthouart (fransk sone) |
|  | Mark Clark (amerikansk sone) |
|  | Ivan Konev (sovjetisk sone) |
| **Historisk periode** | Den kalde krig |
|  - Sovjetunionen inntar Wien | 13. april 1945 |
|  - Etablert | 27. april 1945 |
|  - Den østerrikske statstraktat | 27. juli 1955 |
|  - Opphørte | 1955 |
| **I dag en del av** |  Østerrike |

**Den allierte okkupasjonen av Østerrike** varte fra 1945 til 1955. I 1938 ble Østerrike annektert av Nazi-Tyskland og ble en integrert del av det tredje riket. I 1943 erklærte de allierte at Østerrike ville bli ansett som det første offeret for tysk aggresjon og vil bli sett på som et frigjort og selvstendig land etter krigen.[*trenger referanse*]

Etter andre verdenskrig ble Østerrike, i likhet med Tyskland, oppdelt i fire okkupasjonssoner mellom Storbritannia, Frankrike, USA og Sovjetunionen. Wien var i likhet med Berlin oppdelt i fire okkupasjonssoner, men det sentrale Wien var administrert av Det allierte kontrollrådet. I motsetning til Tyskland som ble oppdelt i Vest-Tyskland og Øst-Tyskland i 1949 forble Østerrike samlet under alliert okkupasjon frem til 1955. Områdets status var et kontroversielt tema under den kalde krigen frem til avkjølingsperioden etter at Nikita Khrusjtsjov kom til makten i Sovjetunionen.[*trenger referanse*] Etter at Østerrike hadde lovet varig nøytralitet ble landet gitt full selvstendighet den 12. mai 1955.[*trenger referanse*] De siste okkupasjonstroppene forlot landet den 25. oktober samme år.

## Se også

* Den allierte okkupasjonen av Tyskland

## Litteratur

* Hogan, Michael J. (1989). *The Marshall Plan: America, Britain, and the reconstruction of Western Europe, 1947–1952*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-37840-0.
* Whithan, Donald Robert; Whithan, Florentine (1991). *Salzburg under siege: U.S. occupation, 1945–1955*. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-313-28116-5.

## Eksterne lenker

* (en) Allied occupation of Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# New Zealands forsvar

| New Zealands forsvar |
| --- |
| Newzealandske marine-, armé- og flysoldater på oppstilling |
| Basisdata |
| Land | New Zealand |
| Forsvarsgrener | Royal New Zealand Navy, New Zealand Army, Royal New Zealand Air Force |
| Hovedkontor | Wellington |
| Administrasjon |
| Øverst­kommanderende | Jerry Mateparae |
| Forsvarsminister | Jonathan Coleman |
| Øverste kommandør | Gen.lt. Tim Keating |
| Styrke |
| Øvre aldersgrense | 17 |
| Verneplikt | Nei |
| Aktivt personell | 11 900 |
| Reservepersonell | 2 600 |
| Utgifter |
| Budsjett | 3,06 mrd. dollar (2012) |
| Nettsted | nzdf.mil.nz (en) |

**New Zealands forsvar** (engelsk: **New Zealand Defence Force** (NZDF); maorisk: **Te Ope Kaatua o Aotearoa**) består av tre forsvarsgrener: marinen Royal New Zealand Navy, hæren New Zealand Army og flyvåpenet Royal New Zealand Air Force.

NZDF reguleres av Defence Act, forsvarsloven, av 1990. Forsvarssjefen (*Chief of Defence Force*) er høyeste yrkesoffiser i NZDF. Generalguvernøren er øverstkommanderende, mens forsvarsministeren står for den politiske ledelsen av forsvaret.

NZDF hadde per 2014 en aktiv styrke på 8 550 menn og kvinner, fordelt på 4 300 i hæren, 2 350 i flyvåpenet og 1 900 i marinen. I tillegg kom reservestyrker på 2 290, med 1 800 i hæren, 300 i marinen og 190 i flyvåpenet.

## Referanser

## Eksterne lenker

* New Zealand Defence Force (engelsk)
# De hundre regimenter-offensiven

| Hundre regimenter-offensiven |
| --- |
| Konflikt: Andre kinesisk-japanske krig |
|  Kinesiske kommunistsoldater med Republikken Kinas flagg. |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 20. august - 5. desember 1940 |
| Sted | Nord-Kina 37°27'0"N 116°18'0"Ø |
| Resultat | Kinesisk seier. |

 |
| Stridende parter |
|  Den åttende veiarmé |  Japan  Nanjing-Kina  Mengjiang |
| Kommandanter og ledere |
|  Peng Dehuai  Zhu De |  Tada Hayao  Nishio Toshizō |
| Styrker |
| 200 000 soldater i 115 regimenter 200 000 geriljasoldater | Opptil 830 000 |
| Tap |
| 17-22 000 eller mer | 40-46 000, hvorav 20 900 japanere |

Kinesiske soldater under offensiven.
Zhu De.
Tada Hayao.

| Andre kinesisk-japanske krig 1937-1945 |
| --- |
| Marco Polo-broen – Beijing-Tianjin – Shanghai – Taiyuan – Pingxingguan – Xinkou – Nanjingmassakren – Xuzhou (Tai'erzhuang) – Wuhan – Nanchang - Suizao - 1. Changsha - Sør-Guangxi - Zaoyi - De hundre regimenter - Sør-Henan - Shanggao - Sør-Shanxi - 2. Changsha - 3. Changsha - Yunnan-Burma - Zhejiang-Jiangxi - Vest-Hubei - Changde - Ichigo - Vest-Hunan - Mandsjuria **Se også**: Den kinesiske borgerkrig |

**De hundre regimenter-offensiven** (kinesisk: 百團大戰; japansk: 百団大戦) var et større felttog i slutten av 1940 under den andre kinesisk-japanske krigen startet av det kinesiske kommunistpartiets Røde armé kommandert av Peng Dehuai mot den keiserlige japanske hæren kommandert av Tada Hayao i Nord-Kina.

Offensiven ble i utgangspunktet planlagt og utført fordi enkelte nasjonalistkinesere mente at kommunistene ikke bidro nok i deres forente front mot de japanske invasjonsstyrkene og var kun interessert i å øke deres egen innflytelse i området, og dette førte til at kommunistene ønsket å starte en større offensiv mot japanerne. General Zhu De koordinerte en offensiv med sine 115 regimenter mot japanskokkuperte byer og jernbanene mellom dem, og ødela noe japansk industri. Senere ble felttogets hovedfokus landsbygda utenfor byene, da japanerne satte inn store styrken og ønsket å fjerne motstanden mot dem der.

Hundre regimenter-offensiven var de kinesiske kommunistenes største seier under krigen, men ble også det siste av bare to større kommunistiske offensiver mot japanerne, siden Peng ble kritisert av Mao for å ha røpet kommunistenes styrke til nasjonalistene. Dette var også en av årsakene som senere førte til Pengs fall.

## Litteratur

* The Battle of One Hundred Regiments, from Kataoka, Tetsuya; *Resistance and Revolution in China: The Communists and the Second United Front.* Berkeley: University of California Press, [1974].
* 森松俊夫 「中国戦線 百団大戦の敗北と勝利」(Morimatsu Toshio:Chinese Front:The defeat and victory of Hundred Regiment Offensive)『増刊 歴史と人物 137号 秘録・太平洋戦争』 中央公論社、1982年。
* van Slyke, Lyman (1996). «The Battle of the Hundred Regiments». *Modern Asian Studies*. 30 (4): 979–1005. doi:10.1017/s0026749x00016863.

Autoritetsdata
# Det andre slaget om Changsha

| Slaget om Changsha |
| --- |
| Konflikt: Andre verdenskrig, andre kinesisk-japanske krig |
|  Changsha i Hunan-provinsen |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 6. september-8. oktober 1941 |
| Sted | Changsha, Hunan, Kina 28°12'0"N 112°58'12"Ø |
| Resultat | Kinesisk seier |

 |
| Stridende parter |
|  Republikken Kina |  Japan |
| Kommandanter og ledere |
|  Xue Yue |  Okamura Yasuji |
| Styrker |
| 10 arméer (i slutten av slaget) | 120 000 soldater fra hæren, marinen og flyvåpenet |
| Tap |
| ~? | Over 10 000 |

| Andre kinesisk-japanske krig 1937-1945 |
| --- |
| Marco Polo-broen – Beijing-Tianjin – Shanghai – Taiyuan – Pingxingguan – Xinkou – Nanjingmassakren – Xuzhou (Tai'erzhuang) – Wuhan – Nanchang - Suizao - 1. Changsha - Sør-Guangxi - Zaoyi - De hundre regimenter - Sør-Henan - Shanggao - Sør-Shanxi - 2. Changsha - 3. Changsha - Yunnan-Burma - Zhejiang-Jiangxi - Vest-Hubei - Changde - Ichigo - Vest-Hunan - Mandsjuria **Se også**: Den kinesiske borgerkrig |

**Slaget om Changsha** (6. september til 8. oktober 1941) var Japans andre forsøk på å ta byen Changsha, hovedstaden i Hunan-provinsen i Kina under den andre kinesisk-japanske krig.

Autoritetsdata
# Slaget om Guadalcanal

| Slaget om Guadalcanal |
| --- |
| Konflikt: Stillehavskrigen |
|  Amerikanske marinesoldater på Guadalcanal |
|

|  |  |
| --- | --- |
| Dato | 7. august 1942 - 9. februar 1943 |
| Sted | Guadalcanal, Stillehavet |
| Resultat | Alliert seier |

 |
| Stridende parter |
|  USA  Australia  New Zealand  Det britiske imperiet
* Fiji

 Tonga |  Japan |
| Styrker |
| 60 000 soldater | 36 200 soldater |
| Tap |
| 7 100 drept, 4 fanget 29 skip 615 fly | 31 000 drept, 1 000 fanget 38 skip 683–880 fly |
|  |

**Slaget om Guadalcanal**, også kjent under kodenavnet **Operasjon Watchtower** av allierte styrker, var en serie land-, sjø- og luftslag i Stillehavskrigen rundt Guadalcanal i Salomonøyene mellom 7. august 1942 og 9. februar 1943.

Slaget sto mellom de allierte (fortrinnsvis amerikanske styrker) og japanske styrker og var den første store offensiven de allierte hadde mot Japan. Noen mener at slaget om Guadalcanal var et vendepunkt i krigen mot Japan under andre verdenskrig, sammen med slaget om Midway.

Den 7. august 1942 landet allierte styrker, hovedsakelig amerikanske, på øyene Guadalcanal, Tulagi, og Florida i de sørlige Salomonøyene. De ville nekte japanske styrker å true forsynings- og kommunikasjonlinjene mellom USA, Australia og New Zealand. De allierte hadde også planlagt å bruke Guadalcanal og Tulagi som baser for senere å kunne nøytralisere den store japanske basen i Rabaul på New Britain. De allierte overveldet de undertallige japanske forsvarerne, som hadde okkupert øyene siden mai 1942, og hadde erobret Tulagi og Florida, samt en flyplass (senere kalt Henderson Field) som var under bygging på Guadalcanal. Store amerikanske marinestyrker støttet landgangen.

Overrasket over den allierte offensiven, gjorde japanerne flere forsøk på å gjenerobre Henderson Field. Tre store bakkekamper og sju store sjøslag samt kontinuerlig, nesten daglige luftkamper kulminerte i det avgjørende Sjøslaget om Guadalcanal i begynnelsen av november 1942, der det siste japanske forsøket på å ta Henderson Field fra hav og land, ble beseiret. I desember 1942 ga japanske styrker opp alle planer om å gjenerobre Guadalcanal og evakuerte deretter sine gjenværende styrker den 7. februar 1943 og overga dermed øya til de allierte. Slaget om Guadalcanal var en betydelig strategisk seier for de allierte styrker over japanerne i Stillehavet. De japanske styrkene hadde nådd toppen av sine erobringer i Stillehavet.

## Slag

* Slaget ved Cape Esperance
* Slaget om Tenaru
* Slaget om Øst-Salomonøyene
* Slaget om Edson's Ridge
* Slaget om Henderson Field
* Slaget om Santa Cruz-øyene
* Sjøslaget om Guadalcanal
* Slaget ved Tassafaronga

## Se også

* Rapport fra Guadalcanal, film fra 1943 som omhandlet slaget om Guadalcanal.

## Eksterne lenker

* (en) Guadalcanal Campaign – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

* (en) Guadalcanal Campaign – galleri av bilder, video eller lyd på Commons

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Tai’erzhuang

Kamper fra hus til hus under slaget ved Tai'erzhuang i 1938.
**Tai'erzhuang** (kinesisk: 台儿庄区; pinyin: *Tái'érzhuāng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Zaozhuang sør i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina.

Det har et areal på 538 km² og teller 290 000 innbyggere.

Under den annen japansk-kinesiske krig fant i 1938 Slaget ved Tai'erzhuang sted her fra 24. mars til 7. april, mellom det kinesiske Kuomintang og Japan.

## Kulturminner

Det tidligere slagstedet ved Tai'erzhuang (台儿庄大战旧址, *Tai'erzhuang dazhan jiuzhi*) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over historiske minnesmerker.

## Eksterne lenker

* Offisielt nettsted

* (en) Tai'erzhuang, Zaozhuang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# United States Army Air Forces

| United States Army Air Forces |
| --- |
|  |
| Basisdata |
| Tidsperiode | 1941–1947 |
| Land | USA |
| Størrelse | 63 715 flyvemaskiner på det meste |
| Kriger | Andre verdenskrig |
| Emblem |
|  |
| Flytyper |
| Bombefly | B-17 Flying Fortress, B-26 Marauder, B-29 Superfortress |
| Angrepsfly | P-47 Thunderbolt |
| Jagerfly | P-26, P-38 Lightning, P-61 Black Widow, P-70 |
| Transportfly | Douglas C-54 Skymaster, Douglas C-47 Skytrain |

**United States Army Air Forces** (**USAAF**) var en undergren av US Army, USAs armé, som hadde ansvaret for alle hærens fly og luftfartøy mellom 1941 og 1947. Grenen tok over for United States Army Air Corps (USAAC) som hadde eksistert siden 1926, og ble selv utfaset med dannelsen av US Air Force (USAF) i 1947.

United States Army Air Forces var kun involvert i én konflikt, denne var til gjengjeld svært viktig: andre verdenskrig.

## Andre verdenskrig

Antall fly vokste svært mye gjennom andre verdenskrig. 31. desember 1941 hadde US Army Air Forces tilsammen 12 297 fly, hvorav 4 477 var kampfly. 31. august 1945 hadde antall fly vokst til 63 715, herunder 41 163 kampfly.

Antallet personell som var på 24 724 den 31. juli 1939, hadde vokst til 2 411 294 da det var på sitt største i mars 1944, altså nesten hundre ganger større.

## Nedleggelsen

Etter andre verdenskrig ble det besluttet å opprette luftforsvaret som en egen gren, hvor man overførte fly og tilhørende materiell fra hæren. US Air Force ble dermed opprettet i 1947, og United States Army Air Forces ble samtidig lagt ned. De eneste flyene US Army hadde igjen etter opprettelsen av US Air Force, var noen L-2 observasjonsfly som ble brukt til å stille inn artilleriet.

Beslutningen har i ettertid blitt ansett som en suksess. Luftmateriellet USAAF brukte og utviklet under krigen, viste at flyvåpenet gled lenger og lenger unna hærens opprinnelige mål. USAAFs erklærte oppdrag var å støtte resten av hæren som den var en del av, gjerne med nærstøtteangrep o.l. Bombefly og rene jagerfly lå langt unna dette operasjonsbildet, men var likevel ytterst nødvendige under krigen når det sees fra et helhetlig perspektiv. En «skilsmisse» var derfor nødvendig for at flyvåpenet og hæren skulle kunne utvikle seg sterkere, hver av dem i sin egen retning og med sine egne strategiske og taktiske oppgaver.

## Flybaserte støttefunksjoners rolle i US Army etter nedleggelsen

Under Koreakrigen og spesielt under Vietnamkrigen begynte US Army igjen å bruke flyvende materiell i store kvanta. Oppdraget med nærstøtte til, og transport for, hærens regulære styrker ble nemlig godt ivaretatt av ulike helikoptere. I 1983, 10 år etter USA trakk seg ut fra Vietnam, opprettet Hæren igjen en egen undergren for luftfart: United States Army Aviation Branch.

## Eksterne lenker

* «How USAAF defeated the Luftwaffe», av Imperial War Museums, fra YouTube, lengde 0:12:36
# Heinemann

| Heinemann |
| --- |
|  |
| Etablert | 1890 |
| Hovedkontor | London |
| Land | USA  |
|  Nettsted  |  Offisielt nettsted
 |
|  |

**Heinemann** er et britisk forlagshus som ble etablert av William Heinemann i Covent Garden, London i 1890. Da William Heinemann døde i 1920, ble aksjemajoriteten kjøpt av det amerikanske forlaget Doubleday.. Heinemann var forelegger for blant andre Chinua Achebe, W. Somerset Maugham, J. B. Priestley og H. G. Wells.<.

Heinemann er i dag eid av mediekonsernet Pearson. I Storbritannia, Sør-Afrika, Australia og New Zealand er forlaget særlig kjent for utgivelser i undervisningssektoren. Forlaget har også utgitt nye forfattere fra utviklingsland, spesielt fra Afrika.

## Referanser
# Continuum International Publishing Group

| Continuum International Publishing Group |
| --- |
|  |
| Offisielt navn | Continuum International Publishing Group  |
| Etablert | 1999 |
| Datterselskap | Athlone Press |
| Hovedkontor | London |
| Land | Storbritannia  |
| Grunnlegger(e) | Mark Linz  |
|  Nettsted  |  Offisielt nettsted (en)
 |
|  |

**Continuum International Publishing Group** var et akademisk forlag. Det ble grunnlagt i 1999. I 2011 ble det kjøpt opp av Bloomsbury Publishing, og siden 2012 gis det ikke ut verk under Continuum-navnet.

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted
# Bloomsbury Publishing

| Bloomsbury Publishing |
| --- |
|  |
| Offisielt navn | Bloomsbury Publishing Plc  |
| Org.form | Public limited company |
| Bransje | Forlagsvirksomhet  |
| Datterselskap | vis
15 oppføringer
A. & C. Black Limited (2000–; Storbritannia, forvaltningsselskap) Bloomsbury India UK Limited (Storbritannia, forvaltningsselskap) Bloomsbury Publishing Inc (2009–; USA) Bloomsbury Information Limited (Storbritannia) Bloomsbury Professional Limited (Storbritannia) Bloomsbury Publishing PTY Limited (Australia) The Continuum International Publishing Group Limited (2011–; Storbritannia) Hart Publishing Limited (2013–; Storbritannia) Head of Zeus (2021–; Storbritannia) Bloomsbury Publishing Ireland Limited (Irland) Osprey Publishing Limited (2014–; Storbritannia) Bloomsbury Book Publishing Company Limited (Storbritannia) I.B. Tauris (2018–; Storbritannia) Oberon Books (2019–; Storbritannia) Bloomsbury Media Limited (Storbritannia, dormant company) |
| Eierandel i | vis
32 oppføringer
Berg Publishers (2008–) ABC-CLIO (2021–) Academic General (imprint) Adlard Coles (2003–; imprint) Adlard Coles Nautical (2003–; imprint) The Arden Shakespeare (imprint) Bloomsbury Absolute (imprint) Bloomsbury Academic (imprint) Bloomsbury Business (imprint) Bloomsbury Caravel (imprint) Bloomsbury Children's Books (imprint) Bloomsbury Circus (imprint) Bloomsbury Continuum (imprint) Bloomsbury Education (imprint) Bloomsbury Publishing (imprint) Bloomsbury Reader (imprint) Bloomsbury Sigma (imprint) Bloomsbury Sport (imprint) Bloomsbury Visual Arts (imprint) Bloomsbury Wildlife (imprint) Bloomsbury YA (imprint) Bloomsbury Yearbooks (imprint) British Film Institute (imprint) Green Tree (imprint) I.B. Tauris (imprint) Featherstone (2008–; imprint) Methuen Drama (2006–; imprint) Raven Books (imprint) Red Globe Press (imprint) Tauris Parke (imprint) Wisden (imprint) Zed Books (imprint)

 |
| Hovedkontor | London |
| Land | Storbritannia  |
| Adresse | 50 Bedford Square, London, WC1B 3DP |
| Grunnlegger(e) | Nigel Newton  |
|  Nettsted  |  Offisielt nettsted (en) **·** Offisielt nettsted (en-GB) **·** Offisielt nettsted (en-CA) **·** Offisielt nettsted (en-AU) **·** Offisielt nettsted (en-US) **·** Offisielt nettsted (en-IN)
 |
|  |

**Bloomsbury Publishing plc** er et uavhengig, London-basert forlag etablert i 1986. Forlaget er mest kjent som forlaget som gir ut *Harry Potter*-bøkene av J.K. Rowling i Storbritannia (samt resten av den engelsktalende verden unntatt USA). Bloomsbury fikk tittelen «*Publisher of the Year*» i 1999 og 2000.

Andre kjente forfattere på dette forlaget inkluderer blant annet M. I. McAllister og Asbjørn Grønstad.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Offisielt nettsted

* (en-GB) Offisielt nettsted

* (en-CA) Offisielt nettsted

* (en-AU) Offisielt nettsted

* (en-US) Offisielt nettsted

* (en-IN) Offisielt nettsted

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Tysklands okkupasjon av Kanaløyene

**Tysklands okkupasjon av Kanaløyene** varte under det meste av annen verdenskrig, fra 30. juni 1940 til frigjøringen 9. mai 1945. Kanaløyene var de eneste av De britiske øyer som ble okkupert av Wehrmacht under krigen.

Med forventning om en hurtig seier over Storbritannia eksperimenterte okkupasjonsmakten med en svært skånsom tilnærming som satte standarden for de neste fem årene. Kanaløyenes egne myndigheter inntok en tilsvarende holdning, hvilket førte til anklager om samarbeid med fienden. Etterhvert som tiden gikk ble imidlertid situasjonen verre, og det endte med større omfang av sult for både de okkuperte og okkupantene vinteren 1944–45.

## Referanser
# ANZUS

**ANZUS**, forkortelse for *Australia, New Zealand, United States Security Treaty*, er en militærallianse som knytter Australia og USA, og adskilt Australia og New Zealand, til et militært samarbeid ved forsvaret av stillehavsområdet, selv om avtalen i dag oppfattes som gjeldende for militære angrep uansett område. Alliansen ble undertegnet 1. september 1951 og trådte i kraft i april 1952. Organisasjonens hovedkontor ligger i Canberra i Australia.

Alliansen var opprinnelig en fullstendig forsvarspakt mellom tre nasjoner, men etter uenigheter mellom USA og New Zealand i 1984 om retten til amerikansk krigsskip som var væpnet med atomvåpen eller drevet av atomkraft, til å ligge i newzealandske havner førte til at avtalen ble opphevet mellom disse to statene. Det gjelder dog separat mellom Australia og New Zealand.

I motsetning til NATO har ANZUS ingen integrert forsvarsstruktur eller reaksjonsstyrker, men likevel utfører Australia og USA en rekke felles militære øvelser og aktiviteter, både til lands og vanns, og standardisering av utstyr og operasjonell doktrine.

## Eksterne lenker

* (en) Australia, New Zealand, United States Security Treaty – originaltekster fra den engelskspråklige Wikikilden
# Ypsilon

|  |
| --- |
|  |
| Det greske alfabetet |
| Α α Alfa | Ν ν Ny |
| Β β Beta | Ξ ξ Ksi |
| Γ γ Gamma | Ο ο Omikron |
| Δ δ Delta | Π π Pi |
| Ε ε Epsilon | Ρ ρ Rho |
| Ζ ζ Zeta | Σ σ ς Sigma |
| Η η Eta | Τ τ Tau |
| Θ θ Theta | Υ υ Ypsilon |
| Ι ι Iota | Φ φ Phi |
| Κ κ Kappa | Χ χ Khi |
| Λ λ Lambda | Ψ ψ Psi |
| Μ μ My | Ω ω Omega |
| Utgåtte bokstaver |
|  Digamma |  Qoppa |
|  San |  Sampi |
| Yngre ligaturer |
|  Stigma |  Ou |
|  Kai |  |
|  |
| Annet |
|  Heta | (halv Eta) |
|  Sjo | (baktrisk ekstrabokstav) |

**Ypsilon** (Υ, υ) er den 20. bokstaven i det greske alfabetet.

## Likeverdighet med Latin Y

Bruken av bokstaven Y i latinske alfabeter er datert tilbake til det første århundret før Kristus. Den ble benyttet for å skrive låneord fra gresk, så det var ikke en naturlig lyd i latinsk og ble ofte uttalt /u/ eller /i/. Den senere skrivemåten er mest vanlig i den klassiske perioden og ble som oftest brukt av uskolerte personer. Den romerske keiseren Claudius foreslo introduksjonen av en ny bokstav til det latinske alfabet for å transkribere den såkalte *sonus medius*, men i inskripsjoner, ble den nye bokstaven brukt som en erstatning for den greske ypsilon i stedet.

Fire bokstaver i det latinske alfabet har sin opprinnesle fra den: V og Y samt mye senere U og W. I Det kyrilliske alfabetet har bokstavene U (У, у) og Izjitsa (Ѵ, ѵ) sitt opphav fra Ypsilon.

I noen språk (hovedsakelig tysk), er navnet ypsilon (*Ypsilon* på tysk, *ípsilon* på portugisisk) brukt for å referere til den latinske bokstaven **Y** så vel som den greske bokstaven..

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.