Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Til Elise

| Til Elise |
| --- |
| Klaverstykke av Ludwig van Beethoven *Klaverstykke i a-moll, WoO 59 (Verk uten opustall)* |
| Periode | Wienerklassisismen |
| Komponert | 27. april 1810 |
| Publisert | 1867 |
| Typisk lengde | 3 minutter |

Side én i førsteutgaven av Beethovens *Für Elise* i *Ludwig Nohl: Neue Briefe Beethovens.*
Elisabeth Röckel
**«Til Elise»** (tysk *Für Elise*) er et pianostykke av Ludwig van Beethoven, komponert 1810. Stykkets form er en Rondo; takten er 3/8 takt.
Det starter først med en introduksjon i E-dur, før hovedtemaet begynner i a-moll. I andre del blir også akkordene C og G benyttet.

*Til Elise* har siden blitt et verdenskjent stykke, og en av Beethovens mest kjente komposisjoner.

Beethovens egenhendige overskrift, som var datert 27. april 1810, skal ha vært: «Für Elise am 27. April zur Erinnerung von L. v. Bthvn.». Nyere forskning ser det imidlertid som sannsynlig at *Therese Malfatti*, datter av Beethovens lege, har vært ment. Lesemåten *Elise* skal komme av at utgiveren Nohl, som oppdaget manuskriptet, har lest håndskriften galt. Manuskriptet er senere forsvunnet igjen. I 2009 oppdaget Beethovenforskeren Klaus Martin Kopitz imidlertid dokumenter i arkivet til Stefansdomen i Wien der det fremgår at sopranen Elisabeth Röckel, som senere ble gift med Beethovens venn og rival Johann Nepomuk Hummel ofte kalte seg Elise på den tiden stykket ble skrevet. Hun var en av Beethovens nærmere venner.

## Lytteprøve

Skisser til WoO 59, BH 116 (Utsnitt). Blekk: 1810, Blyant: 1822
Piano performance  (MIDI rendition)}

## Innspillinger (i utvalg)

Samme utsnitt transkribert
* Kjell Bækkelund, klaver. Innspilt på platen HMV 7EGK 1086.

## Bibliografi

* Ludwig Nohl, *Neue Briefe Beethovens*, Stuttgart: Cotta, 1867
* Klaus Martin Kopitz, *Beethoven, Elisabeth Röckel und das Albumblatt „Für Elise“*, Köln: Verlag Dohr, 2010, ISBN 978-3-936655-87-2

### *Til Elise* i ettertid

* Ingrid Bjørnov lagde i 2007 en musikal med navnet *Til Elise?*.
# Congee

Kinesisk riscongee
**Congee** (Tamil: *kañji*, kinesisk: 粥, pinyin: *zhōu*), eller **rissuppe** eller **risvelling**, er en suppe kokt på ris som spises i forskjellige varianter i mange asiatiske land.

Den enkle retten kan regnes som kinesisk husmannskost, men den har spredt seg i hele Øst- og Sørøst-Asia. Selve ordet *congee* er muligens en engelsk gjengivelse av det tamilske *kanji*. I Japan kalles den stedlige variant av retten *okayu*, og er noe fastere (kokt med mindre vann). I Thailand kalles den โจ๊ก *chok* (også skrevet *joke*), på Filippinene *lugao*, og i Vietnam *cháo*.
# Ustemt konsonant

I fonetikk er en **ustemt konsonant** en konsonant som uttales uten stemme, det vil si uten at stemmebåndene vibrerer. Det motsatte er en stemt konsonant.

IPAs diakritiske tegn for ustemthet er [  ̥].

## Se også

* Artikulasjonsmåte
* Stemt konsonant

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Spørsmål

En journalist hever hånden for å stille et spørsmål under en pressekonfereanse.
Et **spørsmål** er en ytring som vanligvis søker informasjon med forventning om en tilbakemelding i form av et svar. Spørsmål innledes ofte med et av spørreordene; hva, hvem, hvor, hvordan, hvorfor, hvilke og når. I korttekstformat forkortes gjerne spørsmål som *spm*. Sammensatte spørsmål eller utfyllende spørsmål kan kreve så omfattende svar at spørsmålsstillingen oppleves som en teoretisk oppgave.

## Former for spørsmål eller spørsmålsstillinger

* Intervju, en samtaleform, skriftlig eller i audio, mellom en intervjuer og en informant, der en rekke spørsmål forsøker å skape grunnlag for en helhetlig informasjonssamling fra informanten. Eksempler er saksintervju eller portrettintervju.
* Retorisk spørsmål, spørsmål hvor svaret på forhånd er gitt, eller ikke finnes, slik at det ikke forventes et konkret svar.
* Sokratiske spørsmål, spørsmål med intensjon om å stimulere andres læring.
* Flervalgsoppgave (*multiple choice*), en form for objektiv vurdering der deltagerne bes svare på et spørsmål eller en oppgavebeskrivelse ved å velge mellom gitte svar fra en liste.
* Åpne spørsmål, spørsmål formulert på en måte som krever refleksjon og lengre svar fra informant.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Questions – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Ordklasse

**Ordklasser** er grupper som ordene i et språk deles inn i, i henhold til deres form (morfologi) eller funksjon (syntaks) i setningen. Ordklasseinndelinga har sitt opphav i latinsk grammatikk.

Det greske verket *Tekhne grammatike*, som tilskrives Dionysios Thrax (100-tallet f.Kr.), grupperer ordene i åtte kategorier.

## Ordklasser i norsk

*Norsk referansegrammatikk* opererer med følgende ordklasser:

* Substantiv – navn på steder, personer, ting og fenomener
* Adjektiv – beskriver substantiv
* Pronomen – settes i stedet for et substantiv
* Determinativ – bestemmer substantivet nærmere
* Verb – navn på en handling
* Adverb – beskriver/modifiserer verb, adjektiv eller andre adverb
* Preposisjon – forteller hvor verbet/substantivet befinner seg i forhold til et annet verb/substantiv i både tid og rom
* Konjunksjon – binder sammen to og to ord av samme ordklasse eller to helsetninger
* Subjunksjon – innleder leddsetninger
* Interjeksjon – spesielle ord som gir et bilde av lyder som ikke kan skrives, følelser eller meninger

Tidligere regnet en substantiv, adjektiv, verb, pronomen, artikler, adverb, preposisjoner, konjunksjoner, interjeksjoner, tallord og infinitivsmerket som ordklasser i norsk.
# Yuan Shao

| Yuan Shao |
| --- |
| Yuan Shao i en utgave av Beretningen om de tre kongedømmer fra Qing-dynastiet |
| Født | 154 Shangshui (Han-dynastiet) |
| Død | 28. juni 202   Linzhang |
| Beskjeftigelse | Politiker  |
| Ektefelle | Lady Liu |
| Far | 袁成 (kildeforhold: uvisshet) Yuan Feng (kildeforhold: uvisshet) |
| Søsken | Yuan Ji Yuan Shu Lady Yuan (kildeforhold: uvisshet) 袁紹の姉妹 (高躬の妻) |
| Barn | Yuan Tan Yuan Shang Yuan Xi Yuan Mai |
| Nasjonalitet | Østre Han-dynasti |
|

---

Yuan Shao på Commons |

**Yuan Shao** (kinesisk: 袁绍 (forenkla); 袁紹 (tradisjonell); pinyin: *Yuán Shào*; høflighetsnavn: *Benchu* (本初); født ca. 154 i Luoyang i dagens Henan i Kina, død 28. juni 202) var en mektig kinesisk krigsherre på slutten av Han-dynastiet og de tre rikers tid. Han hadde sin maktbase i det gamle Jizhou.

## Liv og virke

### Bakgrunn

Yuan Shao nedstammet fra adelsfamilien Yuan, hvis medlemmer siden det første århundre e.Kr. hadde innehatt høyere embeder i det keiserlige byråkrati.

### Hærfører

Kart over slaget ved Guandu (antagelig Cao i rødt og oransje; Yuan i grønt)
I 180-årene ble han kommandant for en enhet i den keiserlige garde, og i 188 ble han en av de åtte viktigste offiserer i general He Jins hær.

Han kontrollerte de nordlige territoriene av oldtidens Kina under den massive borgerkrigen mot slutten av Han og begynnelsen av de tre rikers tid. Yuan var også den eldre broren til Yuan Shu, en krigsherre som kontrollerte området rundt Huai He, selv om de to ikke hadde noe godt forhold til hverandre.

Heeter keiser Lings død i året 189 ble Yuan Shao en av forbundsfellene til general He Jin i borgerkrigen som brøt ut. Etter at He Jin ble myrdet den 22. september 189 stormete Yuan Shao det keiserlige palass og massakrerte ca. 2.000 hoffolk tilhørende motfraksjonen. Yuan Shao var til denne tid blitt en de mektigste krigsherrene, og han ledet en allianse av krigsherrer mot den tyranniske Dong Zhuo, som holdt keiser Xian som gissel i Luoyang, i 190 og 191], men de mislyktes på grunn av motsetninger seg imellom.

I 200 startet han et felttog mot den rivaliserende krigsherren Cao Cao, men han ble knust i slaget ved Guandu. Selv om Cao Cao først var sjanseløs mot Yuan Shaos tårn, hvorfra hans bueskyttere sendte haglestrømmer av piler over Wei-styrkene, klarte Cao Cao å fremskaffe seg artilleri i løpet av natten, og slik knude befestningene og nedkjempe Yuan Shaos styrker. Deretter kom Yuan på defensiven mot Cao Cao, og gjenvant aldri initiativet. I 201 fulgte nok et nederlag i slaget ved Cangting (i det som i dag er Yanggu fylke i Shandong).

Året etter, i 202, døde an av sykdom i Ye.

Yuans Shaos ubesluttsomhet og hans manglende vilje til å lytte til sine rådgiveres råd er vanligvis regnet som grunnen til at han ble beseiret til tross for hans mektige familiebakgrunn og geografiske fordeler.

## Referanser

## Litteratur

* Rafe de Crespigny: *A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD)*. Brill, 2007. s. 1009. ISBN 978-90-04-15605-0.
# Mango (dialekt)

Mango *se. Mango (andre betydninger)*

**Mango** eller **man** (kinesisk: 蠻講/蠻話), også kjent som **Taishun manjiang** (泰順蠻講), er et kinesisk språk tilhørende gruppen mindong. Det tales i byen Taishun i fylket Cangnan i byprefekturet Wenzhou sørøst i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.

Dette er kanskje det kinesiske språk som har lengst avstand forståelsesmessig fra de to kinesiske hovedspråk mandarin og kantonesisk. Det har i tillegg betydelige substater fra et utdødd språk som formodentlig var austronesisk, eller kanskje tai-kadai.

Autoritetsdata
# Minbei

Ni språk av min-gruppen, *minbei* i rødt.
**Minbei** eller **Min bei** (tradisjonell kinesisk: 閩北語, forenklet kinesisk: 闽北话, pinyin: *Mǐnběi*, = nordlig min) er språk tilhørende den kinesiske språkgruppen min. Det tales i områdene rundt byfylket Jian'ou i provinsen Fujian; andre minbeitalere bor i de tilgrensende deler av provinsen Zhejiang.

Minbei er en av hovedspråkene innen min-gruppen. Den andre større hovedgruppen kalles minnan.

Minbei kan igjen inndeles i flere dialekter:

* *Shibei* (i fylket Pucheng)
* *Chong'an* (i byfylket Wuyishan)
* *Xingtian* (også i Wuyishan)
* *Wufu* (også i Wuyishan)
* *Zhenghe* (i fylket Zhenghe)
* *Zhengqian* (også i Zhenghe, og i byfylkene Jianyang og Jian'ou.

Dialektene i det østligere deler av byprefekturet Nanping anses vanligvis ikke som minbei, men som et eget min-språk: Shaojiang.
# Gaoyang yue

Gaoyang tales i det røde området sentralt på kartet
**Gao-Yang** er en av de fire hoveddialekter innen det kinesiske språket yue (kantonesisk). Det tales i og rundt byprefekturene Maoming og Yangjiang i det sørvestre Guangdong.

Navnet er fra dets to underdialekter, Gaozhou og Yangjiang.

Autoritetsdata
# Latinxua Sin Wenz

Avisen Dazhung Bao (大眾报, pinyin: *Dazhong Bao*), publisert på Latinxua i 1932
**Latinxua Sin Wenz** (拉丁化新文字; pinyin: *Lādīnghuà Xīn Wénzì*) også kjent som *Sin Wenz*, *Latinxua Sinwenz*, *Zhongguo Latinxua Sin Wenz*, *Beifangxua Latinxua Sin Wenz* eller *Latinxua*) er et lite benyttet system for romanisering av mandarin. Den ble som regel skrevet uten tonetegn ut fra formodningen om at rett tone fremgå av konteksten.

Systemet har i sitt bokstavvalg meget til felles med pinyin. Men palatale frikativer skrives med samme bokstaver som velare plosiver, slik at *Beijing* blir skrevet «Beiging» på Sin Wenz. Blant andre avvik er at *x* benyttes både for lyden [x] og lyden [ɕ], slik at tegnene 畫 (pinyin: *huà*) og 下 (pinyin: *xià*) skrives som «xua» og «xia».

Latinxua er historisk interessant blant annet fordi dette romaniseringssystemet var benyttet istedenfor kinesiske tegn av personer som er oppvokst med kinesisk som førstespråk. Det ble utviklet av Sovjetunionen og benyttet av kinesiske innvandrere i landet. Arbeidet med systemet begynte i Russland i 1928. Det ble raskt konkludert at det latinske alfabet tjente hensikten bedre enn kyrillisk skrift. En prototype av systemet ble lansert i 1929 i Moskva av den kinesiske lærde Qu Qiubai (1899–1935) og den russiske lingvist V.S. Kolokolov (1896–1979). Systemet forelå i sin endelige form i 1931, og ble støttet av en rekke kinesiske intellektuelle, som Guo Moruo og Lu Xun. Det ble benyttet blant 100.000 kinesiske gjestearbeidere i Sovjetunionen i en periode på fem år.

Senere ble det fra 1940 til 1942 benyttet i det kommunistiskkonrollerte området som omfattet grenseområdene mellom Shaanxi, Gansu og Ningxia i det nordlige Kina.
Det ble benyttet i over 300 publikasjoner med et opplag på ca. en halv million, men ble så på det nærmeste henlagt i 1933.

Senere var det en kortere periode i bruk igjen; i november 1949 tok jernbanene i det nordøstre Kina i bruk Latinxua Sin Wenz for alle sine telekommunikasjoner. Til slutt avskaffet Folkerepublikken Kina bruken.

Autoritetsdata
# Pumindian

**Pumindian** (kinesisk: 普閩典 eller 閩拼方案) er et romaniseringssystem for de kinesiske minnanspråkene, og skal være særlig velegnet for amoydialekten.

Navnet er fra *Mandarin-Minnan-ordboken* (forenklet kinesisk: 普通话闽南语词典, tradisjonell kinesisk: 普通話閩南語詞典, pinyin: Pǔ**tōnghuà **Mǐn**nányǔ Cí**diǎn), som benytter systemet, men dets offisielle navn er **Minnan-språk-stavingssystemet** (forenklet kinesisk: 闽南话拼音方案, tradisjonell kinesisk: 閩南話拼音方案, pinyin: Mǐnnán Huà Pīnyīn Fāng'àn*).*

## Referanser

## Eksterne lenker

* Southern Min Dialect Spelling System

Autoritetsdata
# Foochow Romanized

Bibeltekst på fuzhoudialekt skrevet i Foochow Romanized
**Foochow Romanized**, også kalt **Bàng-uâ-cê** (**BUC**; kinesisk: 平話字) eller **Hók-ciŭ-uâ Lò̤-mā-cê** (福州話羅馬字), er et romaniseringssystem for den kinesiske fuzhoudialekten innen språkgruppen mindong. Det ble utviklet fra midten av 1800-tallet av vestlige protestantiske misjonærer (Moses Clark White, Robert Samuel Maclay, Robert W. Stewart, Charles Hartwell); etter en del variasjon ble det standardisert i 1890-årene. *Foochow Romanized* ble mest benyttet i kristne kretser, som på misjonsskoler i Fuzhou. Men i motsetning til sin motpart Pe̍h-ōe-jī for språkgruppen minnan slo aldri *Foochow Romanized* helt igjennom, ikke en gang i kristne kretser.

## Referanser

Autoritetsdata
# Kushanskrift

Den **ukjente Kushan-skriften** (fransk: *écriture inconnue*; russisk: *neizvestnoe pis’mo*) er et delvis dechiffrert skriftssystem og en abugida. Skriften blir skrevet fra høyre mot venstre, og ble brukt til å nedtegne et middeliranske språk som var beslektet med baktrisk.

Skriftsspråket ble brukt i deler av Sentral-Asia fra mellom 600-200 f.Kr. (avhengig av alderen på Issyk-inskripsjonen) og 700 e.Kr. Det ble brukt i Kushriket, og var knyttet til nomadene på den eurasiske steppe i det gamle Baktria. Skriften ble oppdaget av arkeologer i 1950-årene. Tekster er funnet på hulevegger og malt keramikk. Det meste av skiftene ble trolig skrevet på palmeblad-manuskripter eller neverdokumenter som har blitt oppløst. Skriften ble brukt av administrasjonen i Kushan sammen med det greske alfabetet og kharoṣṭhī. Skriften hadde mindre enn 30 tegn, og mest sannsynlig omkring 25. Skriften ble muligens avledet av det arameiske alfabetet, og modifisert med diakritisk tegn.

## Referanser

Autoritetsdata
# Beta

|  |
| --- |
|  |
| Det greske alfabetet |
| Α α Alfa | Ν ν Ny |
| Β β Beta | Ξ ξ Ksi |
| Γ γ Gamma | Ο ο Omikron |
| Δ δ Delta | Π π Pi |
| Ε ε Epsilon | Ρ ρ Rho |
| Ζ ζ Zeta | Σ σ ς Sigma |
| Η η Eta | Τ τ Tau |
| Θ θ Theta | Υ υ Ypsilon |
| Ι ι Iota | Φ φ Phi |
| Κ κ Kappa | Χ χ Khi |
| Λ λ Lambda | Ψ ψ Psi |
| Μ μ My | Ω ω Omega |
| Utgåtte bokstaver |
|  Digamma |  Qoppa |
|  San |  Sampi |
| Yngre ligaturer |
|  Stigma |  Ou |
|  Kai |  |
|  |
| Annet |
|  Heta | (halv Eta) |
|  Sjo | (baktrisk ekstrabokstav) |

**Beta** (stor Β, liten β eller kursiv ϐ; gammelgresk: βῆτα, romanisert av gresk: *bē̂ta* eller gresk: βήτα, romanisert: *víta*) er den andre bokstaven i det greske alfabetet. I systemet med greske tall har den en verdi på 2. I gammelgresk representerte beta den stemte bilabiale plosive IPA: [b]. På moderne gresk representerer det den uttrykte labiodentale frikativet IPA: [v] mens IPA: [b] i lånte ord i stedet vanligvis blir transkribert som μπ. Bokstaver som oppsto fra beta omfatter den romerske bokstaven ⟨B⟩ og de kyrilliske bokstavene ⟨Б⟩ (Be) og ⟨В⟩ (Ve).

Minuskelen beta har en overflatisk likhet med den tyske ß (dobbelt-s); disse bør ikke forveksles.

Beta er et mye brukt mål i finansteori. Den gir uttrykk for en aksjes samsvariasjon med en markedsindeks. Formelen er som følger: Cov(Ri,Rm)/Var(Rm). Beta brukes også i sammenheng med prototyper av datavare: betavare.

## Referanser