Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Pierre-Gilles de Gennes

| Pierre-Gilles de Gennes |
| --- |
| Pierre-Gilles de Gennes |
| Født | Pierre-Gilles Robert Yves de Gennes 24. okt. 1932 Paris, Frankrike |
| Død | 18. mai 2007   (74 år) Orsay, Frankrike |
| Beskjeftigelse | Fysiker |
| Utdannet ved | Lycée Claude-Bernard École normale supérieure Lycée Saint-Louis Les Houches School of Physics |
| Doktorgrads- veileder | Charles Kittel Francis Perrin André Herpin |
| Partner(e) | Françoise Brochard-Wyart |
| Barn | Claire Wyart Matthieu Wyart Marc de Gennes Christian de Gennes Marie-Christine Picard de Gennes |
| Nasjonalitet | Frankrike |
| Gravlagt | Cimetière de Montrouge |
| Medlem av | vis
9 oppføringer

* Royal Society
* Det franske vitenskapsakademiet
* National Academy of Sciences (1987–; International Member of the National Academy of Sciences)
* Ukrainas nasjonale vitenskapsakademi
* American Academy of Arts and Sciences
* Det russiske vitenskapsakademi
* Australian Academy of Science
* Academia Brasileira de Ciências
* Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen
 |
| Utmerkelser | Nobelprisen i fysikk (1991) Lorentzmedaljen (1990) Wolfprisen (1990) |
| Arbeidssted | ESPCI Collège de France Paris-Sud 11 University |
| Fagfelt | Fysikk |
| Forskning | Kondenserte mediers fysikk, myke materialer |
| Doktorgrads- studenter | Bernard Cabane Françoise Brochard-Wyart Laurence Ramos |
|

---

Pierre-Gilles de Gennes på Commons |

**Pierre-Gilles de Gennes** (født 24. oktober 1932 i Paris i Frankrike, død 18. mai 2007 i Orsay) var en fransk fysiker og nobelprismottager i fysikk. Han arbeidet hovedsakelig med nøytronspredning og magnetisme.

## Liv og virke

Han studerte ved École normale supérieure etter å ha fått hjemmeundervisning i 12 år.[*trenger referanse*] Etter studiene jobbet han som forskningsingeniør ved Commissariat à l'Energie Atomique. I 1959 besøkte han som postdoktor University of California, Berkeley. Deretter tilbrakte han de neste 27 månedene i den franske marinen. I 1961 fikk han arbeid i Orsay. I 1968 begynte han å studere flytende krystaller.

Han var direktør ved École Supérieure de Physique et de Chimie Industrielles de la Ville de Paris (ESPCI) fra 1976 til 2002.

Han ble tildelt Wolfprisen i 1989 og Lorentz-medaljen i 1990. I 1991 fikk han nobelprisen i fysikk «for discovering that methods developed for studying order phenomena in simple systems can be generalized to more complex forms of matter, in particular to liquid crystals and polymers.»

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Nobelprisen i fysikk 1991 hos Nobelprize.org
* (en) Pierre-Gilles de Gennes hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1991
# Reinhard Genzel

| Reinhard Genzel |
| --- |
|  |
| Født | 24. mars 1952 (74 år) Bad Homburg vor der Höhe |
| Beskjeftigelse | Astronom, universitetslærer, astrofysiker, forsker  |
| Akademisk grad | Doktorgrad (1978; doktorgradsveileder: Peter Georg Mezger, utdannet ved: Max-Planck-Institut für Radioastronomie) |
| Utdannet ved | Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität (–1975; studieretning: fysikk) Albert-Ludwigs-Universität Berthold-Gymnasium Freiburg |
| Far | Ludwig Genzel |
| Nasjonalitet | Tyskland |
| Medlem av |
8 oppføringer

* Royal Society (2012)
* Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina
* Det franske vitenskapsakademiet
* National Academy of Sciences (2000–; International Member of the National Academy of Sciences)
* Bayerische Akademie der Wissenschaften
* Academia Europaea (1995–; tilknytning: AE section Earth and cosmic sciences)
* Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales
* Den internasjonale astronomiske union
 |
| Utmerkelser |
22 oppføringer
Jules-Janssen-prisen (2000) Pour le Mérite for vitenskap og kunst (2014) Tycho Brahe Medal (2012) Stern-Gerlach-medaljen (2003) Balzanprisen (2003; arbeidsområde: infrarød astronomi) Harveyprisen (2014) Petrie Prize Lecture (2005) Herschelmedaljen (2014) Karl Schwarzschild-medaljen (2011) Gottfried Wilhelm Leibniz-prisen (1990) Fellow of the American Physical Society (1985) Albert Einstein-medaljen (2007) Stort fortjenstkors med stjerne av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (2014) The Shaw Prize in Astronomy (2008) Crafoord Prize in Astronomy (2012; arbeidsområde: astronomi) Utenlandsk medlem av Royal Society (2012) Æresdoktor Leiden universitet (2010) Nobelprisen i fysikk (2020; sammen med: Andrea M. Ghez) Bayerischer Maximiliansorden für Wissenschaft und Kunst (2021) Newton Lacy Pierce Prize in Astronomy (1986) Honorary doctorate of University Grenoble-Alpes (2023) Honorary doctorate of Paris Observatory, PSL University (2014) |
|

---

Reinhard Genzel på Commons |

**Reinhard Genzel** (født 24. mars 1952 i Bad Homburg vor der Höhe i Vest-Tyskland) er en tysk astrofysiker.

Genzel studerte fysikk ved universitetet i Bonn, der han fikk sin doktorgrad i 1978 og senere arbeidet han ved Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics i Cambridge, Massachusetts. Han var også professor ved University of California, Berkeley fra 1981. Han holdt flere flere forelesninger ved Ludwig-Maximilians-Universität München før han begynte som professor der i 1988.

## Priser og utmerkelser (utvalg)

* 2020 - Nobelprisen i fysikk
* 2011 – Karl Schwarzschild-medaljen
* 2007 – Albert Einstein-medaljen
* 2003 – Balzanprisen

## Referanser

## Eksterne lenker

* Genzel's Homepage at MPE Arkivert 26. februar 2008 hos Wayback Machine.
* The Balzan-Stiftung award
# Norman Foster Ramsey jr.

| Norman Foster Ramsey, Jr. |
| --- |
| Norman Ramsey (venstre), Francis Perrin (midten) og Robert R. Wilson (høyre), 1970 |
| Født | 27. august 1915 Washington, DC |
| Død | 4. november 2011 (96 år) Wayland |
| Beskjeftigelse | Fysiker, universitetslærer, kjernefysiker  |
| Akademisk grad | Bachelorgrad (1937; studieretning: fysikk, deles ut av: University of Cambridge) bachelorgrad (1935; deles ut av: Columbia University, studieretning: matematikk) |
| Utdannet ved | University of Cambridge (1935–1937) Leavenworth High School (–1930) Columbia University (1931–1940; studieretning: fysikk, akademisk grad: ph.d.) |
| Doktorgrads- veileder | Isidor Isaac Rabi (1940) |
| Far | Norman F. Ramsey |
| Parti | Det demokratiske parti |
| Nasjonalitet | USA |
| Medlem av | vis
6 oppføringer

* National Academy of Sciences
* Det franske vitenskapsakademiet (1989–)
* American Academy of Arts and Sciences
* American Philosophical Society (1958–)
* American Association for the Advancement of Science (1942–)
* American Physical Society
 |
| Utmerkelser | IEEE Medal of Honor Nobelprisen i fysikk (1989) |
| Bopel | USA |
| Arbeidssted | Harvard University |
| Fagfelt | Fysikk |
| Doktorgrads- studenter | vis
8 oppføringer
William Nierenberg Noel Robert Corngold Norton Hintz Ramon Brewster Hoff Roger Hegstrom Reuven Opher Daniel Kleppner David J. Wineland |
| Kjent for | Separerte oscillerende felt |
|

---

Norman Foster Ramsey jr. på Commons |

**Norman Foster Ramsey jr.** (født 27. august 1915 i Washington, DC, død 4. november 2011) var en amerikansk fysiker som mottok Nobelprisen i fysikk i 1989. Han mottok prisen på bakgrunn av *oppfinnelsen av metoden med separerte oscillerende felt og dens anvendelse i hydrogen-maser og andre atomklokker*. Han fikk tildelt halvparten av prispengene, mens den andre halvdelen ble delt av den amerikanske fysikeren Hans G. Dehmelt den tyske fysikeren Wolfgang Paul.

Ramsey studerte fysikk ved Columbia University i New York, og tok doktorgraden der i 1940. Han tok også en doktorgrad ved University of Cambridge i 1954. Fra 1947 har han undervist ved Harvard University og har siden 1966 vært Higgins professor der.

I 1949 utformet Ramsey en metode for å studere atomer gjennom å utsette dem for to separerte oscillerte elektromagnetiske felt. De interferensmønsteret som da oppstod ga muligheten til å studere atomenes egenskaper med forbedret presisjon. En sideeffekt av metoden var at atomenes svingninger i det elektromagnetiske feltet kunne benyttes til å måle tid med høy presisjon. Denne teknikken har senere blitt brukt ved konstruksjon av cesiumatomur.

På 1950-tallet deltok Ramsey i utviklingen av hydrogen-maser, en mikrobølgestrålende slektning til laseren.

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Nobelprisen i fysikk 1989 hos Nobelprize.org
* (en) Norman Foster Ramsey jr. hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1989
# Franck-rapporten

James Franck.
**Franck-rapporten** fra juni 1945 var et dokument signert av flere fremtredende kjernefysikere som anbefalte at USA ikke brukte atombomber som et våpen for å fremtvinge Japans kapitulasjon under andre verdenskrig.

Rapporten ble oppkalt etter James Franck, lederen for komiteen som forfattet brevet. Komiteen ble utnevnt av Arthur Compton og møttes i hemmelighet om natten i et svært sikkert område. Dokumentet ble i hovedsak skrevet av Eugene Rabinowitch, og rapporten tok opp umuligheten ved å holde de amerikanske atomoppdagelsene hemmelige for alltid.

Dokumentet forutsa et kjernefysisk våpenkappløp som ville tvinge USA til å utviklet kjernevåpen i en slik hastighet at ingen andre nasjoner ville tenke på å angripe først i frykt av en overveldende gjengjeldelse. Dette skjedde, faktisk. Rapporten anbefalte at atombombene ikke ble brukt, og foreslo at det enten ble holdt en demonstrasjon av det «nye våpenet» foran øynene på representanter for FN, på en øde øy eller i en ørken, eller forsøke å holde eksistensen av atombomben hemmelig så lenge som mulig.

I det første tilfellet ville det internasjonale samfunnet bli advart og oppmuntret til å utvikle en effektiv internasjonal kontroll over denne typen våpen. I det siste tilfellet, ville USA få flere år på seg til å videreutvikle våpnene før andre land ville starte sin egen produksjon. Frank-rapporten ble undertegnet av James Franck (styreleder), Donald J. Hughes, J.J. Nickson, Eugene Rabinowitch, Glenn T. Seaborg, J.C. Stearns og Leó Szilárd.

|  |
| --- |
| By an accident of history, we were among a very few who were aware of a new, world-threatening peril, and we felt obligated to express our views.
– Glenn T. Seaborg  |

Franck tok rapporten til Washington 12. juni, hvor Interim Committee, utpekt av presidenten for å rådføre ham i bruken av atombomben, møttes 21. juni for å gjennomgå de tidligere konklusjonene. Komiteen bekreftet imidlertid på nytt at det ikke fantes noe alternativ til bruk av bomben, og 6. og 9. august bombet amerikanerne Hiroshima og Nagasaki.

Rapporten ble deklassifisert og frigjort for det offentlige tidlig i 1946, men Manhattanprosjektets tjenestemenn krevde sensur av noen avsnitt.

## Se også

* Szilárd-oppropet

## Referanser

## Eksterne lenker

Teksten i Frank-rapporten er tilgjengelig på disse nettsidene:

* (engelsk) Federation of American Scientists Arkivert 19. august 2012 hos Wayback Machine.
* (engelsk) Nuclearfiles.org
* (engelsk) Atomicarchive.com
* (engelsk) Dannen.com
# Øst-Asia

Øst-Asia
FNs inndeling av verden i subregioner.
**Øst-Asia** er ifølge FN en subregion øst i Asia som dekker et landareal på 11 560 456 km².

## Land

Følgende seks stater og to biland inngår:

| Land: | Folketall | Areal km² | Hovedstad | Offisielle språk |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kina | 1 412 914 089 | 9 706 961 | Beijing | Kinesisk |
|  Japan | 122 427 731 | 377 930 | Tokyo | Japansk |
|  Sør-Korea | 51 600 388 | 100 210 | Seoul | Koreansk |
|  Nord-Korea | 26 633 691 | 120 538 | Pyongyang | Koreansk |
|  Taiwan | 23 011 292 | 36 193 | Taipei | Kinesisk |
|  Hongkong | 7 378 602 | 1 104 | Hongkong | Kinesisk og engelsk |
|  Mongolia | 3 556 798 | 1 564 110 | Ulan Bator | Mongolsk |
|  Macao | 723 188 | 30 | Macao | Kinesisk og portugisisk |
| Sum | 1 648 245 779 | 11 907 076 |  |  |

Hongkong og Macao er spesielle administrative regioner tilhørende Kina.

Kina er det klart største og mest folkerike landet i regionen.

Kina er en av fem stormakter med vetorett og fast plass i FNs sikkerhetsråd.

Noen ganger benyttes Nordøst-Asia for å beskrive kun Japan og Korea.

## Økonomi

Tabellen viser landenes velstandsnivå basert på det internasjonale pengefondets rapport for året 2026:

| Land | BNI PPP$ |
| --- | --- |
| Macao | 139 751 |
| Taiwan | 88 143 |
| Hongkong | 80 734 |
| Sør-Korea | 67 589 |
| Japan | 56 487 |
| Kina | 30 853 |
| Mongolia | 21 889 |
| Totalt | 35 074 |

Det foreligger ikke tall for Nord-Korea.

Gjennomsnittsverdien for verden samlet er 26 979 amerikanske dollar.

## Byer

Tabellen viser de største byene i Østlige Asia, med estimert innbyggertall i 2026:

| By | Innbyggere | Land |
| --- | --- | --- |
| Tokyo | 36 953 600 |  Japan |
| Shanghai | 31 049 800 |  Kina |
| Beijing | 22 983 400 |  Kina |
| Osaka | 18 873 900 |  Japan |
| Chongqing | 18 531 600 |  Kina |
| Guangzhou | 15 147 900 |  Kina |
| Tianjin | 14 933 500 |  Kina |
| Shenzhen | 13 770 000 |  Kina |
| Nanjing | 10 380 200 |  Kina |
| Chengdu | 10 163 400 |  Kina |
| Seoul | 10 050 200 |  Sør-Korea |
| Nagoya | 9 511 730 |  Japan |
| Xi'an | 9 409 700 |  Kina |
| Wuhan | 9 121 840 |  Kina |

## Befolkningsutvikling

Tabellen viser FNs prognose i 2024 for befolkningsutviklingen i Østlige Asia:

| Land | År 1990 | År 2020 | År 2050 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kina | 1 153 583 000 | 1 426 106 000 | 1 260 289 000 |
| Japan | 123 400 000 | 126 305 000 | 105 123 000 |
| Sør-Korea | 44 081 000 | 51 858 000 | 45 143 000 |
| Nord-Korea | 21 112 000 | 26 136 000 | 25 787 000 |
| Taiwan | 20 595 000 | 23 663 000 | 19 435 000 |
| Hongkong | 5 561 000 | 7 490 000 | 6 091 000 |
| Mongolia | 2 165 000 | 3 291 000 | 4 501 000 |
| Macao | 351 000 | 683 000 | 669 000 |
| **Totalt** | **1 370 848 000** | **1 665 532 000** | **1 467 038 000** |

## Referanser
# De fire bøker og fem klassikere

**De fire bøker og fem klassikere** (klassisk kinesisk: 四書五經, forenklet kinesisk: 四书五经, pinyin: *Sìshū Wŭjīng*) er de autoritative skrifter for den kinesiske konfucianisme. De kalles også **konfucianismens kanoniske skrifter**. I det keiserlige Kina var de fire bøker og fem klassikere pliktstudium for de konfucianske lærde som ønsket å bli embedsmenn i regjeringsverket. Enhver politisk diskusjon hadde disse som referanseramme, og man kunne ikke bli mandarin og heller ikke høyere offiser uten å kjenne disse tekstene meget godt.

## De fire bøker

**De fire bøker** er konfucianske klassiske tekster som filosofen Zhu Xi utvalgte under Song-dynastiet som en introduksjon til konfucianismen.

* *Den store lærdom*, som er et kapittel fra *Riteboken*;
* *Læren om middelveien*, som er et annet kapittel fra *Riteboken*
* Konfucius' *Samtaler*, som er et verk på tyve kapitler med dialoger mellom Konfucius og hans disipler, nedtegnet av senere konfucianske lærde
* *Mencius*, som er en bok med samtaler mellom filosofen Mencius og noen av kongene på hans tid.

## De fem klassikere

**De fem klassikere** er en *corpus* bestående av fem gamle kinesiske tekster brukt innen konfucianismen til studier. Ifølge tradisjonen ble de kompilert av Konfucius selv.

* *Yijing, Forandringenes bok* (en beskrivelse av I Ging)
* *Shijing, Sangenes bok* (en samling av gamle folkesanger)
* Liji, *Riteboken* (om ritene som regulerte den sosiale og religiøse hverdag, forfedrekulten, omgangen med konge og øvrighet)
* Shujing, *Kunngjøringsboken* (kommentert samling av lover og dekreter)
* Chūn Qiū, *Vår- og høstannalene* (Staten Lus historiekrønike).

* *Musikk-klassikeren* omtales noen ganger som en sjette klassiker i serien, men den var gått tapt innen Han-dynastiets tid.

## Litteratur

* Hsin-chung Yao: *An Introduction to Confucianism* (New York: Cambridge University Press, 2000).
* Daniel K. Gardner: *The Four Books: The Basic Teachings of the Later Confucian Tradition*. Indianapolis: Hackett, 2007. ISBN 9780872208261.
# Tibetiske språk

**Tibetiske språk** (tibetansk: བོད་སྐད) er en klynge av sino-tibetanske språk som hovedsakelig blir talt av tibetanere, som bor langs et vidt område av det østlige Sentral-Asia på grensen til det indiske subkontinent, inkludert Tibetplatået og den nordlige del av India i Baltistan, Ladakh, Nepal, Sikkim og Bhutan. Klassisk tibetansk er et større regionallitterært språk, som benyttes i buddhistisk litteratur.

De sentraltibetanske språk (dialektene i Ü-Tsang, deriblant Lhasa), khamstibetansk og amdotibetansk blir generelt betraktet som dialekter av et enkelt språk, særlig ettersom de deler det samme litterære språk, mens dzongkha, sikkimesisk, sherpa, ladakhisk og balti er separate språk.

## Eksterne lenker

* The Tibetan Dialects Project Arkivert 17. september 2016 hos Wayback Machine.
* Languages on the Tibetan Plateau and the Himalayas — Nicolas Tournadre
* Overview of Old Tibetan Synchronic phonology Arkivert 28. juli 2013 hos Wayback Machine. by Nathan Hill
* L'évolution des langues et les facteurs écolinguistiques : le cas des langues d'éleveurs et des langues d'agriculteurs sur le Haut Plateau tibétain at CNRS-LACITO
* China’s Tibet policy continued attempt at erasing Tibetan language

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# L

L
**L** er den tolvte bokstaven i det latinske alfabetet. Den tilhører gruppen kalt konsonanter. Bokstaven *L* er en av de mest brukte bokstavene i mange språk og har en rekke forskjellige lyder, avhengig av språk og kontekst.

I engelsk, for eksempel, har den to hovedlyder: en klart definert l-lyd, som høres i ord som «leg», og en mørk l-lyd, som høres i ord som «balk». Bokstaven har en enkel form i typografi, bestående av en vertikal stang kalt skaftet og en diagonal stang kalt beinet. Bokstaven kan ha forskjellige varianter, inkludert en kursiv versjon, som ofte brukes i skrifttyper med et mer avslappet eller håndskrevet utseende.

Bokstaven *L* har også en rekke symboliske betydninger. I matematikk kan *L* representere en lengde, og den kan også brukes som en variabel i formler. I elektroteknikk kan *L* representere en enhet for magnetisk induksjon kalt «henry». Bokstaven *L* kan også være en forkortelse for ord som «linje» eller «liste», og det er en viktig bokstav i mange akronymer og forkortelser.

Bokstaven *L* har en lang historie, og det er en av de eldste bokstavene i det latinske alfabetet. Bokstaven har sannsynligvis sin opprinnelse fra den etruskiske bokstaven *lau*, og det var en del av det etruskiske alfabetet før det ble inkludert i det latinske alfabetet. Bokstaven *L* har vært en viktig del av skriftsystemet i mange tusen år, og den fortsetter å være en viktig bokstav i dag, med mange praktiske og symboliske bruksområder.

## Alternative representasjoner av L

* Semaforflaggrepresentasjon av L
* L i fransk tegnspråk

## Annen bruk

* Innen elektrisitet er **L** en variabel for induktans.
* Innen industrien, særlig klær, betyr **L** «Large» (stor størrelse).
	+ På norske uniformer står **L** derimot for «Liten».
* På bilskilt med internasjonal koding, viser **L** at bilen er fra Luxembourg.
* **L** som romertall betyr 50.
* Innen SI-systemet er **l** symbolet for liter (volum).
* I videospill er **L** forkortelse for Luigi, en figur i Nintendo-spill.
* En stor **L** festet bak på en bil betyr «learner», det vil si at føreren er under opplæring og øvelseskjører.
* I byen Chicago, Illinois finnes det et tog som kalles **L**.
* Innen kjemien kan **l** brukes for å vise at stoffet er flytende (*liquid*), for eksempel H2O (l) er vann i flytende form, ikke gass (g=*gas*) eller som is (s=*solid*).
* **L** er også en bok av Erlend Loe.
* En **L** etter et vitenskapelig navn på en art, betyr at arten først ble beskrevet av Carl von Linné.
* **L** er et av mange aliaser til den verdensberømte detektiven L Lawliet i **Death Note**, en japansk manga/anime serie.
* **L** brukes ofte som slang for «loser», både i betydningen «taper» og at noen har gjort en tabbe.

## Se også

* Tjukk L (retrofleks flapp), en uttalevariant av L-lyden
* Tynn L (lys L, apikal L, tungespiss-L), en uttalevariant av L-lyden

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Diatese

**Diatese** (eller **verbgenus**) er en bøyningskategori for verb som viser forholdet mellom subjektet over verbhandlingen.
På norsk er det to diateser: aktiv og passiv.

Eksempler:

* Aktivum: *Mannen spiser.*
* Passivum: *Maten spises.*

På andre språk fins det flere typer diateser. Et eksempel er antipassiv.

## Referanser
# Googol

En **googol** er tallet 1 etterfulgt av 100 nuller – mer matematisk korrekt skrevet som 10100. Uttrykket googol ble funnet opp i 1938 av **Milton Sirotta**, den ni år gamle nevøen til matematikeren Edward Kasner. Googolen har liten matematisk betydning, da den er praktisk ubrukelig, men den har blitt et slags «kulttall» – blant annet er nettsøkemotoren Google oppkalt etter googolen, og navnet Google er egentlig en feilstaving av googol. Tallet kan også kalles ti seksdesilliard.

## En googol med siffer

10 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000

## Se også

* Googolplex

## Referanser
# Nærjordsasteroide

**Nærjordsasteroider** er asteroider som har jordnære baner. Alle nærjordsasteroider er i bane mellom 0,963 og 1,3 AU fra Sola det meste av tiden. Noen nærjordsasteroider krysser jordens bane og utgjør en potensiell trussel for planeten. To nærjordsasteroider har blitt besøkt av romfartøy: (433) Eros av NASAs NEAR Shoemaker, og 25143 Itokawa av JAXAs Hayabusa. Nærjordsasteroider er en underklasse av jordnære objekt.

De er asteroider i en jordnær bane uten en komets hale eller koma. Per desember 2024, er 37 255 **nærjordsasteroider** (NEAs (near-Earth asteroids)) kjent, hvorav 2 465 er både tilstrekkelig store og kan komme nær nok jorda til å bli klassifisert som potensielt hasardiøse.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Inklinasjon

Skisse av inklinasjon
**Inklinasjonen** innen astronomien (fra lat. *inclinatio* til *inclinare*, «helle», «skråne») er den vinkelen en planets baneplan danner i forhold til en annen planets baneplan, som regel ekvator eller ekliptikken.

Eksempel på inklinasjonsvinkler mellom en satellitt og jorden:

* en inklinasjon på 0 grader betyr at en satellitt går i bane rundt ekvatorplanet til jorden, med samme fartsretning som rotasjonsretningen til jorden
* en inklinasjon på 90 grader vil si at satellitten går i polarbane, satellitten går altså rett over nord- og sørpolen til jorden
* en inklinasjon på 180 grader vil si at satellitten går i bane rundt ekvatorplanet til jorden, men i motsatt retning av jordrotasjonen

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.