Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# Tropisk år

**Tropisk år** er betegnelsen på den nøyaktige tiden det tar jorden å passere én hel runde rundt solen, nærmere bestemt tidsrommet mellom to jevndøgn.

Et tropisk år er gjennomsnittlig 31 556 927 sekunder eller 365 døgn, 5 timer, 48 minutter og 47 sekunder = 365,24221065 døgn (epoke J2000**.**0). Et vanlig kalenderår har som kjent bare 365 døgn, og det er for å veie opp for dette avviket at vi har skuddår.

## Se også

* Siderisk år.

## Referanser

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Kulminasjon

En stjerne som Betelgeuse i Orion kulminerer når den passerer meridianen til observatøren.
**Kulminasjon** (lat. *culmen*, «høydepunkt») er et astronomisk begrep som betegner at et himmellegeme krysser meridianen til en bestemt observatør. Dette skjer to ganger i døgnet og kalles en «øvre kulminasjon» når høyden til objektet er størst og en «nedre kulminasjon» der den er minst. Hvis denne finner sted over horisonten, sies himmellegemet å være sirkumpolart.

Ved observasjoner nord for ekvator vil en øvre kulminasjon kunne sees mot nord når objektets deklinasjon er større enn breddegraden til observatøren og mot sør i motsatt fall. Midt på dagen er det tidspunkt på døgnet når Solen står høyest på himmelen og derfor går gjennom en øvre kulminasjon.

Litterært brukes uttrykket i dramaturgisk sammenheng om de mest spenningsladede scenene – som vanligvis blir etterfulgt av en avklarning/oppklaring av spenning eller mysterier.

## Observasjoner

Øvre og nedre kulminasjon for tilfellet *δ* > *φ*. Senit er angitt med Z, mens nord-syd aksen har retning NS.
Under den daglige bevegelse som skyldes Jordens rotasjon om sin egen akse, ser hvert objekt på himmelhvelvingen til å følge en sirkel rundt én av himmelpolene. På den nordlige halvkule ligger denne i nærheten av Nordstjernen. Hvis objektet har en deklinasjon *δ*, vil det ha en vinkelavstand fra den nordlige himmelpolen som er 90° - *δ*. Dette blir dermed radius i den sirkel som objektet beskriver om dette punktet.

Høyden over horisonten til den nordlige himmelpolen er lik med breddegraden *φ* som observatøren befinner seg på. Når et himmellegeme passerer gjennom den lokale meridianen til en observatør, vil den befinne seg i planet definert ved nord-syd aksen og retningen Z mot senit. Øvre kulminasjon til objektet er dermed gitt ved vinkelen *φ* + 90° - *δ* under forutsetning at *δ* > *φ*  som i figuren og observatøren ser den mot nord. For også å inkludere det motsatte tilfellet, kan denne maksimale høyden skrives som

Øvre og nedre kulminasjon angitt på himmelkulen med observatøren i sentrum.
 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
som derved også gjelder på den sydlige halvkule med *φ* < 0. Når observa†øren befinner seg nord for ekvator, vil objekt på den sydlige himmelhvelvingen med deklinasjon som oppfyller |*δ* - *φ*| > 90°, være usynlige fordi denne høyden da er negativ og de er under horisonten.

Fra samme figur følger at den nedre kulminasjonen har høyden *φ* - (90° - *δ*) under samme forutsetning *δ* > *φ*. Mer generelt observeres denne med høyden

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_2
Den er positiv når |*δ* + *φ*| > 90° slik at også denne nedre kulminasjonen er synlig. På den nordlige halvkulen gjelder det primært objekt som har tilstrekkelig stor deklinasjon og derfor befinner seg ikke for langt fra Nordstjernen. De sies å være sirkumpolare da de synes å rotere om dette punktet.

## Referanser
# Himmelekvator

Himmelekvator er skråstilt med ca. 23,5° i forhold til ekliptikkplanet. Bildet viser forholdene mellom jordaksens helning, jordens rotasjonsakse og baneplan.
**Himmelekvator** er en storsirkel på den tenkte himmelkulen, i det samme planet som jordens ekvator. Med andre ord, den er en projeksjon av jordens ekvator ut i verdensrommet. Som et resultat av jordaksens helning, er himmelekvator skråstilt med ca. 23,5° i forhold til ekliptikkplanet.

En observatør som står på jordens ekvator forestiller seg himmelekvator som en halvsirkel som passerer rett over observatøren gjennom senit. I det observatøren beveger seg mot nord (eller sør), heller himmelekvator mot den sørlige (eller nordlige) horisonten. Himmelekvator er definert å være uendelig langt unna (siden den er på himmelkulen); derfor ser alltid observatøren at endene til halvsirkelen forsvinner over horisonten nøyaktig mot øst og vest, uansett hvor på jorden observatøren er. (På polene er likevel himmelekvator parallell med horisonten.)

Himmelobjekter nært himmelekvator er synlige fra hele jorden, men de kulminerer høyest på himmelen i tropene. Himmelekvator passerer gjennom disse stjernebildene:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Fiskene
* Hvalfisken
* Tyren
* Floden
* Orion
 | * Enhjørningen
* Den lille hund
* Vannslangen
* Sekstanten
* Løven
 | * Jomfruen
* Slangen
* Slangebæreren
* Ørnen
* Vannmannen
 |

## Se også

* Himmelpol
* Himmelhvelving

## Eksterne lenker

* (en) Himmelekvator i Unified Astronomy Thesaurus

Denne artikkelen er en **spire**. Du kan hjelpe Wikipedia ved å utvide den.
# Himmellegeme

Planeten Saturn med dens måner er eksempler på himmellegemer, montasje gjort utfra fotografier tatt av romsonden Voyager 1  Foto: NASA
**Himmellegeme** eller **himmelobjekt** er et legeme i verdensrommet. Disse er naturlige forekommende fysiske enheter som eksisterer i det observerbare universet.I astronomi brukes begrepene objekt og legeme ofte om hverandre. Eksempler på himmellegeme er:

* Asteroide
* Galakse (for eksempel Melkeveien hvor vårt solsystem hører hjemme)
* Komet (for eksempel Hale-Bopp)
* Meteor
* Naturlig satellitt (for eksempel månen)
* Planet (for eksempel jorden)
* Stjerne (for eksempel solen)
* Stjernetåke (for eksempel Kattøyetåken)

## Referanser

## Eksterne lenker

* (en) Astronomical objects – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Rotasjon

En kule som roterer (snurrer) rundt en akse
**Rotasjon** er et legemes sirkulære bevegelse rundt en *rotasjonsakse*. Et tredimensjonalt legeme kan ha et uendelig antall rotasjonsakser.

Hvis rotasjonsaksen passerer internt gjennom legemets eget massesenter, sies legemet å *spinne*, og aksens skjæring med overflaten kan kalles en *pol*. En rotasjon rundt en fullstendig ekstern akse, f.eks. planeten jorda rundt sola, kalles typisk *kretsløp* når den frambringes av gravitasjon.

## Se også

* Bundet rotasjon, et begrep innen astronomi
* Differensiell rotasjon, at et gasslegeme roterer i ulike hastigheter i ulike deler
* Stjernerotasjon
	+ Solens rotasjon
* Jordrotasjonen
* Galakserotasjon
* Jobb-rotasjon, tiltak på arbeidsplasser
* Spesifikk rotasjon, et begrep innen optikk/kjemi
* Rotasjon (matematikk), avbildning om en akse eller et punkt
	+ Tait-Bryan rotasjoner

### Andre relaterte emner

* Dreiemoment, en krafts evne til å forandre et legemes rotasjon
* Rotor (pekerside)
# Olympiade

Stadion ved antikkens greske Olympia
**Olympiade** (fra gresk Ὀλυμπιάς, *Olympiás*) betegner enten en periode på fire år (tiden mellom to olympiske leker) eller en feiring av de olympiske lekene.

Den etymologiske kilden er det gammelgreske ordet *olympias*, som betegnet de fire årene som gikk mellom hver gang antikkens olympiske leker ble avholdt i byen Olympia. Selv om antikkens olympiade ble etablert i Hellas’ arkaisk periode, var det ikke før Hippias at en konsistent liste ble etablert og ikke før Eforos i den hellenistiske perioden at den første registrerte olympiske konkurransen ble brukt som en kalenderepoke. Antikkens forfattere var enige om at andre olympiader hadde blitt holdt før løpet vunnet av Koroibos fra Elis, men var uenige om hvor mange; konvensjonen ble opprettet for å plassere Koroibos’ seier på et tidspunkt tilsvarende sommeren 776 f.Kr. i den gregorianske kalenderen og behandle den som år 1 av den første olympiade. Andre olympiade begynte med de neste lekene sommeren 772 f.Kr.

De siste olympiske lekene i antikken ble avholdt i 393 e.Kr., da de ble forbudt av den romerske keiser Theodosius den store i 394 e.Kr. som et hedensk arrangement. Mot midten av 400-tallet var det slutt på bruken av *olympiade* for å betegne det fireårige tidsintervallet.

Den internasjonale olympiske komité har gjenopptatt regningen i olympiader for de moderne olympiske lekene. I det olympiske charteret står det blant annet at:

* De olympiske lekene består av Olympiadens leker (sommerlekene) og De olympiske vinterlekene.
* En olympiade varer i fire kalenderår.
* Regningen i olympiader begynner i 1896, hvor den første av Olympiadens leker ble avholdt i Athen, og går kontinuerlig.
* Olympiadens leker feires i løpet av det første året av en olympiade, og De olympiske vinterleker feires i løpet av det tredje.

*Olympiade* brukes også i navnet på andre typer regelmessige internasjonale konkurranser, som for eksempel Sjakkolympiaden, Den internasjonale matematikkolympiaden, Den internasjonale kjemiolympiaden, og videre.

## Se også

* Antikkens olympiske leker

## Referanser
# Kelvin

| kelvin |
| --- |
| Generell informasjon |
| Navn | kelvin |
| Enhetssystem | SI-baseenhet |
| Enhet av | termodynamisk temperatur, Fargetemperatur, duggpunkt, Curie-temperatur, Debye temperature, Fermi temperature, Néel temperature, superconduction transition temperature |
| Enhetssymbol | K |
| Oppkalt etter | William Thomson |

Termometer kalibrert i både kelvin og grader celsius.
**Kelvin** er den grunnleggende SI-enheten for måling av temperatur, og er en av de syv grunnenhetene i SI-systemet. Symbolet for kelvin er **K**.

Én kelvin er nå definert ved å feste den numeriske verdien av Boltzmann konstanten WIKINIUM\_MATH\_PH\_0 til 1.380 649 × 10−23 J⋅K−1. Denne enheten er lik kg⋅m2⋅s−2⋅K−1, hvor kilo, meter og sekund er definert i form av Planck-konstanten, lysets hastighet og varigheten av cesium-133 grunntilstand-hyperfine overgang henholdsvis. Dermed avhenger denne definisjonen bare av universelle konstanter, og ikke av noen fysiske gjenstander som praktisert tidligere, for eksempel den internasjonale prototypen på kiloet, hvis masse avvek over tid fra den opprinnelige verdien.

En kelvin er lik en endring i den termodynamiske temperaturen T som resulterer i en endring av termisk energi kT med 1.380 649 × 10−23 J.

**Kelvin-skalaen** oppfyller Thomsons krav som en absolutt termodynamisk temperaturskala. Den bruker det absolutte nullpunkt som nullpunkt (dvs. lav entropi).

I motsetning til grader fahrenheit og grader celsius, blir ikke kelvin referert til eller skrevet som en grad. Kelvin er den primære enheten for temperaturmåling i naturvitenskapen, men brukes ofte i forbindelse med grader celsius, som har samme størrelse.

Skalaen er oppkalt etter den britiske fysikeren og ingeniøren William Thomson Kelvin (1824-1907).

Temperatur i kelvin kalles også «absolutt temperatur». I det engelske målesystemet benyttes Rankine (°R) som måleenhet for absolutt temperatur.

## Unicode symbol

Symbolet er kodet i Unicode ved kodepunkt U+212A (K). Dette er imidlertid et kompatibilitetskarakter som er gitt for kompatibilitet med eldre kodinger. Unicode-standarden anbefaler å bruke U+004B ( 75 i titallsystemet )(K) i stedet; det vil si en normal stor bokstav K. "Tre bokstavlignende symboler har fått kanonisk ekvivalens med vanlige bokstaver: U+2126 (Ω),U+212A (K) and U+212B (Å). I alle tre tilfeller er det den vanlige bokstaven som skal brukes."

## Referanser

## Eksterne lenker

* Temperaturkalkulator
* En annen temperaturkalkulator
# Newton (enhet)

Visualisering av en kraft på 1 N.
**Newton** (symbol **N**) er SI-enheten for måling av kraft. Enheten har fått navn etter Isaac Newton på grunn av hans viktige bidrag til klassisk mekanikk. Den ble tatt opp av Conférence Générale des Poids et Mesures (CGPM) i 1960.

## Definisjon

En newton er definert som

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
En kraft på 1 N er med andre ord den kraften som trengs for å akselerere en masse på ett kilogram en meter per sekund i andre potens (endre massens bevegelseshastighet med 1 m/s i løpet av ett sekund).

## Eksempel

En person med masse 70 kg har en tyngde på 70kg \* 9,81 m/s2 = 686,7 N ≈ 0,70 kN.

På månen vil samme person ha en tyngde på 70kg \* 1,62 m/s2 = 113,4 N ≈ 0,11 kN fordi månen har mindre masse, og derfor lavere tyngdeakselerasjon (tyngdekraft).

Kraften som trekker et legeme med masse 1 kg nedover vil være på ca. 9,81 newton fordi tyngdens akselerasjon ved fritt fall på jorden er ca. 9,81 m/s2.

## Referanser
# Pendel

Animasjon av en pendelbevegelse, der hastighet og akselerasjon angis.
**Pendel** er en mekanisk anordning som beveger seg periodisk. Den mekaniske energien i en pendel bevares, og omdannes mellom potensiell energi og bevegelsesenergi.

Den vanligste varianten er *gravitasjonspendelen*. Perioden til en slik er bare avhengig av to faktorer – tyngdeakselerasjonen og avstanden mellom festepunktet og pendelnes massesentrum. Denne pendelen ble oppfunnet av Galileo Galilei på 1500-tallet og er framfor alt blitt brukt
i urverk. En annen variant er *torsjonspendelen*, der en deformerbar kropp vris frem og tilbake av sin egen bevegelsesenergi.

Ettersom pendelen utfører en harmonisk svingning, er den svært regelmessig, og har derfor gjennom tidene blitt brukt både praktisk og eksperimentelt. Pendelens potensielle energi tar form ved nullnivået og punktene hvor ballen endrer retning. En pendel som består av en punktformet masse som er opphengt i en uelastisk tråd betegnes som en matematisk pendel. Med denne kan svingningstiden *T*, for små vinkler, ledes til å kun bero på trådens lengde *ℓ* og tyngdeakselerasjonen *g*:

 WIKINIUM\_MATH\_PH\_0
Ettersom trådens lengde og svingningstiden er målbare, får man et verktøy for eksperimentelt å måle også tyngdeakselerasjonen.

I noen deler av verden, framfor alt i Sør-Europa, har pendelen blitt tillagt overnaturlige egenskaper, og den har blitt brukt på samme måte som en «ønskekvist», for eksempel for å finne vannkilder.
# Skrekkfilm

Fra filmen *Dracula* fra 1958, med Christopher Lee.
Skremt Ingrid Bergman i *Dr. Jekyll og Mr. Hyde* fra 1941.
I en **skrekkfilm**, eller **grøsserfilm**, forsøker filmskaperen å få seeren til å føle frykt, redsel, angst eller avsky. Historien dreier seg ofte om en ond makt, hendelse eller persons inntreden i verden, noen ganger en overnaturlig sådan. Myrding og drap er også vanlige elementer i skrekkfilmer. Som oftest er det en eller flere skikkelser som prøver å drepe andre, i skrekkfilmer.

Noen av de vanligste ingrediensene er vampyrer, zombier (og andre former for gjenoppståtte døde), varulver, eldgamle forbannelser, spøkelser, demoner eller demonbesettelse, satanisme, kannibaler og/eller utenomjordiske vesener. Seriemorderfilmer blir av og til også plassert i skrekkfilmsjangeren.

Spesielle historier og karakterer, ofte hentet fra klassisk litteratur, har også vært populære blant skrekkfilmskapere. Dracula, Frankenstein, Mumien og Dr. Jekyll og Mr. Hyde er eksempler på dette.

Nevneverdige filmer som har flyttet grenser i sjangeren, er Don Siegels *Invasion of the Body Snatchers* (1956), Roman Polanskis *Rosemary's Baby* (1968) og Tobe Hoopers *Motorsagmassakren* (1974). Stanley Kubricks *Ondskapens hotell* (The Shining) må også nevnes som en av de store skrekkfilmklassikerne. Nyere filmer er The Conjuring, Anabelle og JigSaw.

Det er ikke laget så mange skrekkfilmer i Norge, men en kan nevne Villmark (2003), Rovdyr (2008), Fritt vilt (2006) og Død snø (2009). Filmklassikeren *De dødes tjern* kan også langt på vei defineres som en skrekkfilm.

## Se også

* Grøsser
# Katolisisme

*Kristus overleverer himmelrikets nøkler til apostelen Peter*. Freske av Perugino i Det sixtinske kapell, Roma.
**Katolisisme** (fra gresk καθολικισμός, *katholikismos*, latin *catholicus* og «universell, almen») er et begrep som viser til Den katolske kirkes tro i sin helhet, herunder kirkens teologi og dogmatikk, etikk, spiritualitet (åndrikhet) og organisering.

Begrepet viser til kristne og kirker, innenfor vestlig og østlig kristendom, som er i full kommunion med Den hellige stol. Foruten Den romersk-katolske kirke, betegnes de 22 orientalske katolske kirker, som anerkjenner paven som sitt overhode, som katolske. Også noen kirker med en lignende lære, som har brutt med eller aldri har vært i kommunionen, omtaler seg selv som katolske kirker.

Ordet katolisisme kan også referere til tanken om en allmenn kirke uten hensyn til hvilket kirkesamfunn. Dette illustreres blant annet ved at mange protestantiske kirker bruker begrepet «katolsk kirke» i trosbekjennelsen. Den norske kirke gjorde dette inntil 1700-tallet, da det ble byttet ut med «allmenn kirke». Mange anglikanere beskriver sin kirke som «både reformert og katolsk».

## Etymologi

Katolsk (fra gresk: καθολικός, romanisert: katholikos, bokstavelig talt «universell, almen») ble først brukt til å beskrive kirken tidlig på 100-tallet. Den første kjente bruken av uttrykket «den katolske kirke» (gresk: καθολικὴ ἐκκλησία, romanisert: *katholikḕ ekklēsía*) skjedde i brevet skrevet rundt år 110 e.Kr. fra den hellige Ignatius av Antiokia til smyrneerne, som lød: «Hvor enn biskopen viser seg, der skal folket være, slik som der Jesus er, der er den universelle [*katholike*] kirke». I de kateketiske forelesningene (ca. 350) av den hellige Kyrill av Jerusalem ble navnet «katolsk kirke» brukt for å skille den fra andre grupper som også kalte seg «kirken». Den «katolske» forestillingen ble ytterligere understreket i ediktet *De fide Catolica* utstedt i 380 av Theodosius I, den siste keiseren som hersket over både den østlige og den vestlige halvdelen av Romerriket, da statskirken i Romerriket ble etablert.

Middelalderlatinsk *catholicus* var praktisk talt synonymt med *Christianus*, kristendom, og betydde «å konstituere eller tilpasse seg kirken, dens tro og organisering» (i motsetning til lokale sekter eller vranglære).

Siden øst-vest-skismaet i 1054 har den østlige ortodokse kirken tatt adjektivet *ortodoks* som sitt særegne tilnavn; det offisielle navnet er fortsatt den ortodokse katolske kirke. Den latinske kirken ble beskrevet som *katolsk*, og denne beskrivelsen betegner også de som var i kommunion (fellesskap) med Den hellige stol etter den protestantiske reformasjonen på 1500-tallet, da de som sluttet å være i kommunion ble kjent som protestanter.

## Se også

* Den katolske kirke
* Orientalske katolske kirker

## Referanser

## Litteratur

* MacCulloch, Diarmaid (2010): *Christianity: The First Three Thousand Years*. Viking. ISBN 978-0-670-02126-0. Først utgitt 2009 av Allen Lane, som *A History of Christianity*

## Eksterne lenker

* (en) Catholicism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
# Jeg er loven

| *Jeg er loven* |
| --- |
| orig. *The Big Heat* |
|  |
| Generell informasjon |
| Utgivelsesår | 1953 |
| Prod.land | USA |
| Lengde | 89 min. |
| Bak kamera |
| Regi | Fritz Lang |
| Produsent | Robert Arthur |
| Manusforfatter | Sydney Boehm |
| Musikk | Henry Vars |
| Sjeffotograf | Charles Lang |
| Klipp | Charles Nelson |
| Prod.selskap | Columbia Pictures |
| Eksterne lenker |
| IMDb
 |

Jeg er loven (originaltittel: *The Big Heat*) er en amerikansk film-noir fra 1953 regissert av Fritz Lang. Hovedrollene spilles av Glenn Ford, Gloria Grahame og Lee Marvin. Filmen er basert på en *Saturday Evening Post*-føljetong, og en roman av William P. McGivern,

## Handling

Etterforsker Dave Bannion (spilt av Glenn Ford) blir satt til å etterforske et påstått selvmord til en annen politi-betjent, Tom Duncan – hvis kone, Bertha Duncan (spilt av Jeanette Nolan) sier at ektemannen hennes den siste tiden slet med dårlig helse. Elskerinnen til den avdøde politimannen, Lucy Chapman, motsier fru Duncan og forteller Bannion at Tom Duncan ikke hadde dårlig helse i det hele tatt. Bannion besøker Duncans enke son erger seg over at han ber om opplysninger om parets luksuriøse hjem. Hans sjef, etterforsker Ted Wilks, blir utsatt for press fra sjefene deres om å lukke saken. Lucy Chapman blir kort tid senere funnet kvalt til døde.

Bannion ønsker å etterforske Chapman-saken videre, men mottar truende telefon-samtaler. Han konfronterer Mike Lagana, en lokal mafia-sjef som driver den kriminelle underverden i byen. Bannion oppdager at folk er for redde til å stå opp mot det kriminelle syndikatet. Når Bannion ignorerer advarsler om ikke stille videre spørsmål, blir bilen hans ødelagt med sprengstoff – og hans kone Katie blir drept. Bannion anklager sine overordnede for korrupsjon, og trekker seg fra jobben sin. Han forsøker å gå etter korrupte politifolk og andre kriminelle på egen hånd. Men Lagana gir ordre om å kidnappe Bannions unge datter, Joyce, som bor hos hennes tante og onkel.

## Rollebesetning

* Glenn Ford – Det. Sgt. Dave Bannion
* Gloria Grahame – Debby Marsh
* Lee Marvin – Vince Stone
* Jeanette Nolan – Bertha Duncan
* Alexander Scourby – Mike Lagana
* Jocelyn Brando – Katie Bannion
* Adam Williams – Larry Gordon, the car bomber
* Kathryn Eames – Marge, Bannion's sister-in-law
* Linda Bennett – Joyce Bannion, the Bannions' young daughter
* Chris Alcaide – George Rose

## Eksterne lenker

* (en) *Jeg er loven* på Internet Movie Database

* (no) *Jeg er loven* hos Filmweb

* (no) *Jeg er loven* hos Filmfront (arkivert versjon)

* (sv) *Jeg er loven* i Svensk Filmdatabas

* (da) *Jeg er loven* i Danmark Nationale Filminstitut

* (fr) *Jeg er loven* på Allociné

* (nl) *Jeg er loven* på MovieMeter

* (de) *Jeg er loven* på filmportal.de

* (en) *Jeg er loven* på The Movie Database – film

* (en) *Jeg er loven* på American Film Institute